ОРИГІНАЛЬНЫЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Як сказала мудра людина, народитися бідним – не твоя провина.
Але якщо помер бідним,
це вже сам винний.
Мабуть, саме побоювання повернутися назад,
втратити все, що маю,
змусило мене забути, хто я…
і ким хочу бути.
Я вбив Джона Ратлиджа-старшого.
Я вбив шерифа Пітеркін.
Схоже, твій старий взяв усе на себе.
Я застрелив Ґевіна Барнстеда.
Я знаю, що не можу полегшити біль, який спричинив.
Скажуть, що я обрав легкий вихід.
Але я покидаю цей світ, знаючи,
що залишаю свою родину
оплакувати мене,
знаючи про мої гріхи.
Я не сподіваюся, що ви мені пробачите те, як я пішов.
Але молюся, щоб ви зрозуміли…
що я не міг далі руйнувати ваші життя. Я мав покласти цьому край.
Я залишаю вам моє майно, яке ви поділите порівну,
і свою любов, яку важко висловити.
Бережіть одне одного.
Він на це заслуговував.
Ти серйозно?
Авжеж, заслуговував.
Ніколи не бачив, щоб хтось отак себе підірвав.
-Можна поставити пташку. -Джей-Джею!
Бідолашна Сара.
Як ти?
Я не про себе зараз думаю.
Саро! Саро, стривай.
Почекай. Не гони.
Тільки торкнися мене ще раз!
Тато не хотів би, щоб ми уникали одне одного.
Я сказала, що не розмовлятиму з тобою, Рейфе,
і я не жартувала.
Я знаю, що ти мене ненавидиш.
Ти хотів мене вбити.
Знаю, Саро. Але…
Будь ласка! Саро, ні! Будь ласка, не їдь!
Тата немає.
Залишилися тільки ти, я і Уізі.
Що далі, Рейфе?
Я знаю…
Я знаю, що я зробив.
Але, Саро,
я робив усе це заради тата. Усе, що я…
Я лише намагався йому допомогти.
Ти чула запис.
Він сказав, що ми маємо триматися разом.
Це його останнє бажання, і тепер,
присягаюся, я зроблю все заради цього.
Я знаю, минуле не змінити, але я стану іншим.
Пробач мені.
Привіт.
Вибач.
Шкода, що ти все це бачила.
Твоє обличчя…
Ти був майже щасливим.
Я…
Я бачила тебе.
Саро, він вбив мого тата.
Надто багато всього сталося.
Що це означає?
Просто я думала, що ти…
ти маєш зрозуміти…
що таке втратити батька.
Ти був мені потрібен.
Просто…
усе надто складно.
Ні. Це не надто складно.
Для мене – так.
Мабуть, я піду.
Вибач. Марно я прийшла.
Стій.
Саро! Послухай.
Ні. Послухай. Усе гаразд.
Усе гаразд.
Поговори зі мною. Будь ласка.
Вибач.
Не треба.
Не треба віддавати.
Так буває. Просто не судилося нам.
Гей!
Саро, привіт.
Вибач. Можна знову в тебе пожити?
Так, звичайно.
Зараз зійду.
Авжеж, можна.
Залишайся скільки захочеш. Гаразд?
Дякую. Просто я не можу додому.
Не уявляю, що ти зараз відчуваєш.
Отак…
Не віриться, що його немає.
Слухай,
Уорд аж ніяк не був ідеальною людиною, але…
усе одно він був твоїм батьком.
Мабуть, тобі зараз важко жити…
просто і весело.
Так, якось мені непросто.
-Завтра мені до школи, але… -Так, вибач.
Ні. Я хотів сказати…
завтра у нас ватра. Якщо хочеш, приходь.
Пам'ятаєш?
-Це завтра? -Завтра.
-Щорічна ватра, пам'ятаєш? -Так.
Можемо взяти «Малібу».
Вип'єш пару май-тай, трохи пива.
Мабуть, тобі буде корисно відволіктися.
Якщо захочеш.
Я подумаю.
-Можливо. -Добре.
Ну гаразд. Поспи трохи.
Скажи, якщо щось буде треба.
Гаразд. Добраніч.
Я не розумію.
Не розумію.
Кохання – п'ять хвилин насолоди і біль на все життя.
Що відбувається між тобою і Кі? Розповідай.
Ну…
Вона хоче залишитися друзями.
Усе закінчено.
О ні! Співчуваю.
Я нічого такого не чекав.
Лови! І ти лови!
От молодець.
-Потужний удар! -Кинь іще одну.
-Один, два! -Гей!
-Дай-но я. -Гаразд.
Що ви тут робите? Плачете?
Плачемо?
З чого ти… Ми не плакали.
Ти ж не вважаєш себе винним?
-Думаєш, вона змінить думку? -Так. Вона ж наша.
Сара – карась.
Вона змінить думку. Повернеться до мене.
Я от тут подумав.
Я зроблю заднє сальто.
-Не зробиш. -Брешеш.
-Не зроблю? -Гроші є?
-Потримай пиво, яке ти впустив. -Я хочу це бачити.
Так!
-Так! -Так!
Оце діло!
-Браво! -Джоне Бі!
Молодці ці кляті діточки. Підмінили ключа!
Ми бачили лише малюнок. Звідки ми мали знати?
Не виправдовуйся.
Мабуть, ключ досі в них.
Звичайно, ключ досі в них. Мабуть, вони шукають хрест,
поки ми тут байдики б'ємо.
Може, вони його вже знайшли.
Знайди своїх друзів, з якими ти служив.
Я розумію.
Що ти там можеш розуміти?
Я помираю.
Я дам тобі все, що хочеш; будь-які ресурси,
усі необхідні засоби.
Так у вас кажуть?
Я це зроблю.
Гей! Час до школи.
За 30 хвилин контрольна з геометрії.
Прокидайся! Джей-Джею!
-Він живий? -Не знаю.
-Джей-Джею! Взувайся. -Які в тебе плани?
-Кі? -Я… потім із вами зустрінуся.
-Я голодний. Хочу піцу. -Ти проспав сніданок.
Гаразд, я йду!
ШКОЛА ОКРУГУ КІЛДЕР
Ходімо.
Гей, ходімо. Уже час.
ВЛАД + ВАЛ
БАГАТІЇВ НА ПАЛЮ
-З поверненням, м-ре Ратлидж. -Я радий, що знову тут.
Якраз до контрольної.
-Контрольна? -Я ж тобі казав.
-Не казав. -Казав! Коли тебе будив.
Джоне Бі!
ВАТРА ТИ ПРИЙДЕШ?
СЬОГОДНІ
Ватра?
Мабуть, вона хотіла мені це віддати. Тож ми йдемо.
Панове Гейворд, Ратлидж, Мейбенк. Вас мені й треба.
Не можу сказати «навзаєм».
У мене до вас історичне питання.
Я оцифровую документи з Морського музею.
За це вони мені надали доступ до архівів.
І я знайшов…
оце.
-Коробку. -Не просто коробку.
Непоганий початок.
Відкрийте, м-ре Гейворд.
Обережно.
Це щоденник. Невідомого автора.
А це копія листа Денмарка Тенні.
Порівняйте почерк.
Не може бути.
Майже однаковий.
Це щоденник Денмарка Тенні.
КАПІТАН ЛІМБРІ
Це капітан Лімбрі.
Шосте серпня 1829.
Рік, коли затонув «Купець».
-Я знав, що вас це зацікавить. -Дякую вам.
Важливо знати свою історію.
О боже.
Це хрест святого Домініка.
Нічого ж собі.
Він був на «Королівському купці».
Не промахнися.
Класна кепка.
Постарався для кузенів.
-Радий бачити, Рене. -Боже!
Гадав, що тебе не буде, Тревісе.
Не пощастило тобі.
Мабуть, тобі щось треба.
Є робота. Нескладна.
Це твоя багата тітка?
Напівсестра. Ви ж у курсі.
Так, ти сто разів казав.
Вона помирає.
Мені треба лише дочекатися.
А зараз мені потрібна допомога. Легкі гроші.
Може, навіть буде премія.
Беретеся?
А ти як думаєш?
Не можу знайти номери рахунків. Їх ніде немає.
Номери? Мають бути в Генка з «Коустал».
-Не Генк… -Мають бути.
Швейцарські рахунки, Рейфе. Золото.
Уорд нічого не залишив. Жодних записів.
Дзвонила в банк, дивилася в комп'ютері. Нема.
Ти що, не можеш подзвонити?
Кому, Рейфе?
Ми не знаємо, який банк, і рахунок не іменний.
Що незрозуміло? Інформації нема.
Так, але ж має щось бути.
Я всюди дивилася!
Ми знайдемо золото, чуєш?
Ми його знайдемо.
А поки що в нас є «Кемерон Девелопмент».
Я займу місце батька. Усе буде добре.
У нас немає «Кемерон Девелопмент». Нічого не буде гаразд.
Що?
«Кемерон Девелопмент» по вуха в боргу. Банк вимагає виплати.
Як ти вважаєш, чому твій батько все це робив?
Рейфе, нам потрібне золото.
-Ти жартуєш? -Ні, я не…
Не все ж так погано.
За місяць ми мусимо виплатити 1700000 доларів.
А ну не психуй мені!
Рейфе!
Гей, Рейфе!
Дідько!
Це із щоденника Денмарка.
«15 серпня. Відпливли з Порт-о-Пренса. Море спокійне.
Бачили іспанський корабель «Сан-Хосе», який горів.
Уся палуба була у вогні.
Ми чули крики людей, замкнених у трюмі.
Іспанського капітана цікавив лише
цінний вантаж, хрест св. Домініка,
і зливки золота. Забравши вантаж, ми хотіли допомогти людям,
але капітан Лімбрі наказав примкнути багнети
і не пускати на борт іспанців.
Він пограбував їх
і залишив помирати».
-То він не на Бермудах зник. -І знову Лімбрі щось краде.
Згідно щоденника, і золото,
і хрест св. Домініка були на «Королівському купці».
Чому ми не знайшли його в колодязі?
Якщо Денмарк зміг доставити цей хрест
з «Купця» на берег,
чому не сховав його із золотом?
-Бо він надто великий. -Так.
Він міг сховати його деінде.
Але де?
Перед стратою
він сказав, що сховав скарб у ніг янгола.
-Я думав, це про ключ. -Так. То який тут зв'язок?
Стежка до гробниці починається з кімнати на острові.
Але що це за кімната?
Знаєте, що мені допомагає думати?
Боже. Починається.
Курити пиво й пити травку.
Ідеї аж фонтанують!
Якщо ми сидітимемо і думатимемо,
це нічого не дасть.
Але якщо сьогодні підемо на ватру,
може, щось вийде.
Від мене щойно відмовилися батьки,
і я тепер член клубу «нема чого втрачати».
Поупе?
Ми так близько.
Якщо даси мозку відпочити, думатиметься краще.
-Гаразд. -Чудово.
Стійте. Треба випити на коня.
Ватра, традиція Зовнішніх мілин.
Щороку на певні вихідні.
Приходять усі.
Дійсно всі.
Я знайшов і втратив скарб,
побув утікачем, і повернутися було приємно.
Може, якщо ти поговориш із батьками,
дійсно даси їм висловитися,
тебе пустять додому.
Ти мене не слухаєш. Говориш як мій тато.
Як я за тобою скучив.
Це ж класика! Вона мене жене, бо я кажу правду.
Так.
-Раптом: «Усе, годі». -Так.
Батько підірвав себе в неї на очах. Дай їй час.
А зараз вип'ємо. Як у старі часи.
Гей, ренегати!
Ось вона де.
Тримай. Я пішов.
Бувай.
Цього вистачить.
Привіт.
-Думала, ти побоїшся прийти. -Так, помираю зі страху.
Вип'ємо?
Торік ти не боявся моїх мікробів.
Саро, знаєш, що тобі треба? Випити. Зараз здобудемо щось.
Тут є май-тай. Тримай.
-Не знаю. -Облиш. Краще розважайся.
-Ну ж бо. -Так.
Трохи розслабишся.
-Будьмо. -Будьмо.
За нормальну, веселу ніч.
Так.
Дякую.
Усе гаразд?
Я згодна.
Спершу розкажи, хто з ким порвав.
Це складно.
-Правда? -Правда.
«Складно». Це означає, що тебе покинули.
Усе гаразд?
Так, так. Це…
Доп'єш?
Усе добре?
Так. Я хочу ще.
-Іще пива? -Так.
То ось яка це ніч.
Знаю. Фігова.
Як твої справи?
Усе добре?
-Так. -Добре.
-Подивимося, що там коїться. -Так.
Ні, просто…
Мені здавалося, що це справжнє.
Не знаю. У мене відчуття, що це ще не кінець.
Так,
я знаю, що так кажуть усі, кого покинули.
Повір мені.
Коротше, усе закінчено.
Сара Кемерон усіх кидає.
Знаєш,
найкращий спосіб забути колишню…
-Я зараз повернуся. -Гаразд.
Саро, я нічого не маю проти нього. Правда.
Просто… він якось тобі не підходив.
Так, ти вважала, що ви близькі.
Так, я так думала.
Ти надто довірлива.
Це прирікає тебе на біль.
Просто… не думаю, що в них такі самі почуття, як у нас.
Знаєш, що я думаю?
Сьогодні ми мусимо добре провести час.
І я хочу танцювати.
Потанцюймо!
-Отак. -Що ти робиш?
Крутися!
Як у старі добрі часи. Лише ти і я.
Саро, не хочу тебе лякати після того, що ти пережила.
Що може мене налякати після того, що я пережила?
Просто не забувай, що в нас теж щось було.
-Вибач. -Ні.
-Вибач. -Ні, ти вибач.
-Я перепив май-тай. -Ні, просто…
Просто це занадто швидко.
-Будьмо. -Будьмо.
Усе гаразд. Вибач.
-Я обіцяв із ними випити. -Так. Іди.
Я зараз повернуся.
Джоне Бі!
Давно ми цього не робили.
Санчо.
Привіт. Познайомиш із подругою?
Що ти тут робиш?
Мабуть, те саме, що і ти.
-Привіт, Топе! -Привіт, Саро.
Мабуть, ходімо.
Чого це раптом? Усе тільки почалося.
-Правильно. Іди. -Я тебе питала?
Не все належить тобі. Ви навіть не разом.
Може, замовкнеш?
-Припини. У неї щойно помер батько. -Мовчи, мажоре!
-Що з тобою? -Це ти мені кажеш?
Вона справжній скарб.
А хто я для тебе? Черговий хлопець?
Вона чергова шанувальниця у твою колекцію?
Я щось означала для тебе? Ти їй сказав?
-Ти хочеш зараз це почати? -Чи я хочу щось почати?
Так, Джоне Бі! Покажи йому!
-Усі пам'ятають минулий раз. -Іди звідси!
-Бо схопиш! -Геть звідси, Топпере!
-Він це почав, Саро. -Навіть не думай!
-Вона тебе більше не хоче. -Замовкни!
І що ти зробиш? Вб'єш мене, як шерифа Пітеркін?
Зробіть щось!
Саро!
-Бий його! -Припиніть!
-Завжди від них проблеми! -Якого біса?
-Відсмокчи! -Гівнюк!
Пропустіть!
Відчепися!
Саро!
-Відійди, сучко! -Якого біса?
Ти як?
На чиєму ти боці?
Вона моя подруга.
Ти маєш бути з нами!
Пам'ятаєш, що було на пляжі? Хочеш іще?
-Гей! -Ходімо звідси!
-Джей-Джею! -Не чіпай його!
Припиніть!
Відчепися!
Не варто воно того!
Треба вшиватися! Ходімо!
-Ти цілий? Добре. -Цілий.
Геть звідси, карасю!
Ходімо!
Джоне Бі!
Повертайся до Вісімки!
Усе, годі! Годі вам! Піжони! Припиніть.
Це було несподівано.
Невже?
Один вечір не можна було обійтися без цього лайна!
Ці карасі вигадують причини, чому в них немає
нічого хорошого. Мабуть, у цьому річ.
Може, вона ще опам'ятається.
Розумію, це цікаво:
життя карасів, пригоди,
але врешті-решт хочеться жити нормально.
Так.
Наче все, що з нами було, не має значення.
Не можна сказати, що кохаєш когось,
а потім отак із ним вчинити…
і одразу все забути.
За цей місяць я заробив більше синців, ніж за ціле життя.
Це назрівало роками. Бійка в джунглях.
Ти справді заступилася за Сару?
Звичайно.
Вона не справжня мажорка.
Так.
Скажи це Топперу.
-Один раз відкушу. -Що ти робиш? Ні!
-Я свій не дам. -Господи.
-Я думав, ти поділишся. -Я його купила на останні гроші.
-Шістнадцять років у в'язниці. -Я вкраду твою зефірку.
Це нерівний обмін.
-Зовсім не рівний. Навіть близько ні. -Так.
Гей!
У нас гості.
Невже цей Топпер…
Він може.
Пістолет при тобі?
Тепер пістолета їй…
-Нема пістолета? -Ні.
-Таємна зброя! -Джон Бі його сховав.
-Замовкни! -Господи.
-Пістолета їй! -Хто тут?
Мажори, краще не лізьте.
Хто тут?
Як справи?
Це той гівнюк. От скотина!
Який гарний вечір!
Слухайте, я на вас не ображаюся.
Але це можна зробити в простий або важкий спосіб.
Ви знаєте, чому я тут.
Зараз продемонструю. Бачили?
Зі мною найкращі лучники з рейнджерів. Вони там сховалися.
Вони там.
І продірявлять вас, коли я скажу.
Зрозуміло?
Я не збираюсь рахувати до трьох чи щось таке.
Я просто свисну.
Ключ належить моїй родині.
Поупе, я втрачаю терпіння.
Правильно зробив.
Знати, коли в тебе нема вибору – важливий талант.
Шануйся.
Спокійно.
Добраніч усім.
Як мені це набридло.
Усе гаразд.
Так. Лише одну.
Це нічому не допоможе.
Звідки тобі знати?
У тебе проблема, Рейфе.
-Що ти робиш? Віддай. -Ні.
-Віддай! -Ні!
Віддай мені!
Знаєш, у чому проблема?
Моя мачуха мені бреше.
Думаєш, я дурний?
Думаєш, я повірив у казочку, що ти не можеш знайти золото?
Визнай це, Роуз. Визнай.
Ти ж знаєш, де золото, так?
-Рейфе, годі. -Ти знаєш, де золото!
Зупинися.
Просто хочеш забрати все собі, так?
Так, авжеж.
Не чіпай мене.
Це в мене має бути параноя.
Ти був на Багамах із Уордом.
Ти була його дружиною.
Я живу під однім дахом із крадійкою!
Що ти робитимеш, Рейфе?
Я ніколи тобі не довіряла.
Навіть у дитинстві ти вічно плазував…
вічно підлещувався.
Спробуй іще.
Привіт. Ти, мабуть, Рейф.
Ти схожий на батька.
Я Карла Лімбрі.
-Ви щось хотіли? -Так.
Побачити кімнату на острові.
Я зніму твій велосипед, Саро.
Не знаю.
Не хочу я, щоб ти туди йшла після того, що сталося.
Я лише заберу одяг і поговорю з Уізі.
Гаразд.
Стій. Чому двері відчинені?
Уіз!
Заїдеш по мене ввечері?
Увечері? Так, авжеж. Як скажеш.
-Гаразд. -Гаразд.
Дякую…
за все.
Ти класний, Топе.
-Я чекав, коли ти помітиш. -Припини.
Я не такий поганий.
-До побачення. -Так. Їдь обережно.
Гаразд.
Уіз!
Уізі!
Гей!
Де всі?
Гей!
О боже.
Переклад субтитрів: Марина Замятіна