EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
En framgångsrik man har sagt: "Det är inte ditt fel om du föds fattig.
Men om du dör fattig…
…har du dig själv att skylla".
Det var min rädsla för att gå tillbaka och förlora allt jag har,
som fick mig att tappa bort mig själv.
Och den jag ville vara.
Jag dödade Big John Routledge.
Jag mördade sheriff Peterkin.
Din farsa verkar ha erkänt.
Jag sköt Gavin Barnstead.
Jag kan inte lindra smärtan jag har orsakat.
De lär säga att jag var feg.
Men jag dör i vetskap om att jag lämnar min familj bakom mig,
förkrossad av sorg
och av mina synder.
Jag förväntar mig inte att ni förlåter mig för det här.
Jag ber er bara att förstå att…
Jag kan inte förstöra era liv längre. Det här måste få ett slut.
Jag lämnar mitt arv till er alla, att delas lika.
Och en kärlek djupare än jag nånsin kunde uttrycka.
Ta hand om varandra.
Förtjänade han det?
Skämtar du?
Självklart förtjänade han det.
Jag har aldrig sett nån spränga sig i luften.
-Bocka av det från önskelistan. -JJ!
Det suger för Sarah.
Är du okej?
Det är inte mig jag är orolig för.
Sarah. Vänta, Sarah. Vänta lite. Sakta ner.
Våga inte röra mig en gång till!
Pappa skulle vilja att vi pratar.
När jag säger att du är den sista jag vill prata med,
så menar jag det.
Jag vet att du hatar mig.
Du försökte döda mig.
Jag vet, Sarah. Jag bara…
Nej, Sarah. Snälla! Sarah, åk inte, okej?
Pappa är borta.
Nu är det bara du, jag och Wheezie.
Vart vill du komma, Rafe?
Jag vet…
Jag vet vad jag gjorde. Men, Sarah…
Jag försökte bara hjälpa pappa, okej? Allt jag…
Allt jag gjorde var för att hjälpa honom. Du hörde inspelningen.
Han sa att vi måste hålla ihop som en familj.
Det var hans sista önskan.
Och jag lovar att jag ska göra allt jag kan för att uppfylla den.
Det som har hänt har hänt, men jag ska ändra mig.
Förlåt.
Hej.
Jag är ledsen.
Jag är ledsen att du fick se det.
Du såg…
Du såg nästan glad ut.
Jag…
Jag såg dig.
Han dödade min pappa.
Det har hänt för mycket.
Vad betyder det?
Jag trodde att du av alla människor,
skulle förstå…
…hur det känns att förlora sin far.
Och jag behövde dig.
Jag tror att…
Det är för svårt.
-Nej, det är det inte. -Jo, för mig.
Jag ska nog gå nu.
Förlåt. Jag borde inte ha kommit.
Du.
Sarah! Du.
Nej. Hör på. Det är okej.
Det är okej.
Prata med mig. Snälla.
Jag är ledsen.
Snälla, låt bli.
Jag vill inte ha tillbaka den.
Ibland är det bara inte meningen.
-Hej. -Sarah. Hej.
Förlåt. Får jag stanna hos dig igen?
Självklart.
Jag kommer ner.
Det går bra.
Du kan stanna så länge du behöver. Okej?
Tack. Jag klarar inte att gå hem.
Jag kan inte föreställa mig vad du går igenom.
Så där.
Jag fattar inte att han är borta.
Du…
Ward var ju inte perfekt på nåt sätt, men…
Han var trots allt din pappa.
Jag kan tänka mig att det är svårt att…
…se det enkla och lyckliga nu.
Inget känns enkelt.
-Jag har skola i morgon, men… -Förlåt.
Jag ville bara säga att brasan är ikväll, om du vill åka dit.
Minns du?
-I morgon? -Ja, i morgon.
-Minns du den årliga brasan? -Ja.
Vi kan ta Malibun.
Hälla i oss några mai tai och shotgunna öl.
Det vore nog bra för dig att tänka på nåt annat, om du vill.
Jag ska tänka på saken.
-Kanske. -Okej.
Okej, coolt. Få lite sömn och säg till om du behöver nåt, okej?
Ja, det gör jag. Godnatt.
Jag fattar inte.
Inte alls.
Kärlek är fem minuters njutning för en livstid av smärta.
Okej, du och Kie. Vad händer? Berätta.
Hon vill att vi bara är vänner.
Dödsstöten. Jag är ledsen, mannen.
Jag hade ingen aning.
Het potatis! Och en till!
Snyggt fångat.
-Han skjuter! -Hit med en till.
-En, två… -Du.
-Den tar jag. -Ja.
Vad gör ni? Lipar?
-Lipar? -Vad menar du… Vi lipar inte.
Du vet att det inte är ditt fel, va?
-Tror du att hon ändrar sig? -Ja. Hon är en av oss.
Sarah är en Pogue.
Hon ändrar sig. Hon kommer tillbaka till mig.
Precis. Jag tänkte bara lite.
Jag gör en bakåtvolt.
-Du kan inte. -Nej.
-Inte? -Ska vi slå vad?
-Håll min öl, som du redan tappat. -Visa mig!
Hurra!
-Ja! -Ja!
Han kunde!
-Vilket hopp, baby! -John B!
Jag måste erkänna att det var smart av dem att byta ut nyckeln.
Vi har bara sett en teckning, så vi visste inte.
Sluta komma med ursäkter.
De har säkert kvar nyckeln.
Självklart har de nyckeln. De letar säkert efter korset…
Och vi slösar bort vår tid här.
De kanske redan har hittat det.
Jag vill att du kontaktar dina vänner från armén.
Jag förstår.
Hur skulle du kunna förstå?
Jag är döende.
Jag ger dig allt du vill ha, vilka resurser du än behöver,
vad som än krävs.
Är det inte vad du och dina vänner säger?
Jag fixar det.
Du. Vi måste gå till skolan.
Vi har ett geometriprov om 30 minuter.
Vakna! JJ!
-Lever han? -Inte vet jag.
-JJ. Hämta skorna. -Vad ska du göra idag?
-Hej då, Kie. Vi ska gå hitåt. -Vi ses senare.
-Jag vill ha pizza. -Du missade frukosten.
Okej. Jag har den!
Kom igen.
Kom nu. Nu går vi, killar.
ÄT DE RIKA
-Tack för att ni kom, mr Routledge. -Nöjet är mitt.
I tid för ert första prov.
-Prov? -Jag sa att vi har prov i morse.
-Inte alls. -Jo, det första jag sa…
John B.
SES VI VID BRASAN?
I KVÄLL
Brasa?
Hon ville nog ge den till mig. Det är lugnt, vi åker.
Mr Heyward, mr Routledge, mr Maybank, precis dem jag ville se.
-Tyvärr inte ömsesidigt. -Jag har en historisk fråga till er.
Jag digitaliserar dokument för Sjöfartsmuseet,
och i gengäld ger de mig tillgång till arkiven.
Och jag hittade…
…det här.
-En låda. -Inte bara en låda.
Det är en bra början.
Varsågod, mr Heyward.
Var försiktig med den.
Det är en dagbok. Författaren är okänd.
Och det här är ett brev skrivet av Denmark Tanny.
Jämför handstilen.
Otroligt.
Den är nästan identisk.
Det är Denmark Tannys dagbok.
Det är kapten Limbrey.
Den 6 augusti 1829.
Året då Royal Merchant sjönk.
-Jag sa ju att det var intressant. -Tack så mycket.
Ens egen historia är viktig.
Herregud.
Det är Santo Domingos kors.
Jäklar.
Den fanns på Royal Merchant.
Missa inte.
Snygg keps.
Jag måste se snygg ut för kusinerna.
-Kul att se dig, Ren. -Gud!
-Synd att du är här, Travis. -Snacka om otur.
-Du är här för att du vill nåt. -Ge er ett jobb. Inget svårt.
Din rika faster?
Halvsyster. Ni kan historien.
Ja, vi har hört den.
Hon är döende. Jag behöver bara vänta tills hon drar sin sista suck.
Men jag behöver lite hjälp. Lätta pengar.
Ni kan kanske få en bonus också.
Är ni med eller inte?
Vad tror du?
Jag hittar inte kontonumren. De finns inte här.
Kontonummer? Jag tror att Hank på Coastal har dem.
-Inte Hank… -Ja, han.
De schweiziska kontona, Rafe. Guldet.
Ward lämnade ingen information om dem.
Jag har kollat med bankerna, sökt i datorn. Ingenting.
-Kan du inte ringa? Jag förstår inte. -Ringa vem, Rafe?
Vi vet inte vilken bank det är och kontot har inget namn.
Fattar du? Det är inte noterat nånstans.
Men, jag menar, det måste finnas nånting.
Jag har letat överallt!
Vi ska hitta guldet, okej?
Okej? Vi ska hitta det.
Under tiden har vi Cameron Development.
Jag tar över jobbet. Det blir okej.
Nej, det har vi inte. Det blir inte okej.
Va?
Cameron Development är skuldsatt. Bankerna sa upp lånen.
Varför tror du att din pappa gjorde det?
Rafe, du. Vi måste få tag i guldet.
-Du måste skämta. -Nej, jag…
Det kan inte vara så illa.
Vi har en månad på oss att hitta 1,7 miljoner dollar.
Hördu, håll dig lugn!
Rafe.
Du, Rafe!
Fan!
Det är från Denmarks dagbok.
"Den 15 augusti, avseglade från Port-au-Prince i fint väder.
Siktade det spanska skeppet San Jose, som stod i brand. Hela däcket brann.
Vi hörde skrik från män fångade under däck.
Kaptenen brydde sig bara om en sak:
sin värdefulla last, Santo Domingos kors
och guldtackor. Med lasten ombord ämnade vi hjälpa männen,
men kapten Limbrey beordrade oss att med bajonett hindra dem att komma ombord.
Han rånade dem
och lämnade dem att dö."
-Så det sjönk inte utanför Bermuda. -Och en Limbrey stal igen.
Dagboken visar att både guldet och korset fanns på Royal Merchant.
Varför hittade vi den inte i brunnen?
Om Denmark lyckades få det här utsmyckade korset
från Royal Merchant till stranden, varför gömde han det inte med guldet?
-Det var för stort. -Du har rätt.
-Han tvingades gömma det nån annanstans. -Var?
Precis innan han hängdes
sa Denmark att han hade begravt skatten vid ängelns fot.
-Gällde det inte nyckeln? -Precis. Hur hänger det ihop?
"Vägen till graven börjar i örummet."
Men vad är örummet?
-Vet ni vad som hjälper mig lösa saker? -Nu börjas det.
Röka öl och dricka gräs.
Då sprutar idéerna ut ur mig.
Sitter vi bara här och försöker lösa det kommer vi ingenstans.
Men om vi blir kreativa och åker till brasan ikväll,
kan vi lösa det.
Mina föräldrar har förskjutit mig, så jag är medlem i inget-att-förlora-klubben.
Pope?
Vi är så nära.
Tänk på hur mycket du kunde tänka om du lät din hjärna vila lite.
-Okej. -Toppen!
Vänta. Vi måste göra en shotgun först.
Brasan, en Outer Banks-tradition.
Det var samma helg varje år.
Alla gick dit.
Och jag menar alla.
Efter att ha hittat en förmögenhet och förlorat den
och varit på rymmen, kändes det bra att vara tillbaka.
Jag säger bara att om du pratar med dina föräldrar
och låter dem prata och du lyssnar, kanske de låter dig komma tillbaka.
Du lyssnar inte. Du låter som min pappa.
Gud, jag har saknat dig.
Hon sparkar ut mig för att jag säger sanningen.
Ja.
-Plötsligt sa hon: "Det är slut." -Jag vet.
Hon såg sin pappa sprängas i bitar. Ge henne tid.
Nu shotgunnar vi. Som förr…
Hej, lodisar!
Hej, där är hon ju.
Det är du. Jag drar.
Godnatt.
Tack för den.
Hej.
-Jag trodde inte du skulle våga komma. -Ja, nej, jag var rädd.
Shotgun?
Du var inte rädd för mig ifjol.
Sarah, vet du vad du behöver? Nåt att dricka. Vi skaffar det.
De har mai tai. Kom igen.
-Jag vet inte. -Kom igen. Vi ska ha kul ikväll.
-Kom igen nu. -Ja.
Det får dig att må lite bättre.
-Skål. -Skål.
Skål för en normal, rolig kväll.
Ja.
Tack.
Är du okej?
Det gör jag också.
Först måste du säga vem som gjorde slut med vem.
Det är komplicerat.
-Ja? -Ja.
"Komplicerat." Så du blev dumpad.
Mår du bra?
Ja, visst. Ja. Den här…
Är den slut?
-Är du okej? -Ja, jag behöver en till.
-Vill du ha en till? -Ja.
Så det är en sån kväll. Okej.
Jag vet. Det suger.
-Hur mår du? -Jag är okej.
-Ja. -Okej.
-Vi kollar in festen. Kom nu. -Ja.
Nej, det är bara att
jag inte kände det så.
Jag vet inte. Det känns inte som att det är över.
Det är så det känns när man blir dumpad.
Tro mig.
Men det är över.
Sarah Cameron gör så mot alla killar.
Och vet du…
Det bästa sättet att glömma sitt ex…
-Jag är strax tillbaka. -Okej.
Sarah, jag har inget emot honom. Det har jag inte.
Jag kände bara att du inte hörde ihop med honom.
Jag vet att du trodde att ni var nära.
Ja, jag trodde det.
Du är för godtrogen.
Du blir bara sårad.
Jag tror inte att de känner saker på samma sätt som vi.
Vet du vad jag tycker?
Jag tycker att vi ska ha kul ikväll.
Och jag vill dansa.
Då dansar vi!
-Så där ja. -Vad gör du?
Snurra runt.
Det här känns som förr. Det är bara du och jag.
Jag vill inte skrämma dig efter allt du har gått igenom.
Vad kan skrämma mig mer än vad jag precis upplevt?
Jag vill inte att du glömmer att vi hade nåt också.
-Förlåt. Jag är ledsen. -Nej.
-Jag är ledsen. -Jag är ledsen. Jag…
-Ja. För många mai tai. -Nej. Det är bara…
Det är bara lite för tidigt.
-Skål. -Skål.
Det är lugnt. Jag är ledsen.
-Jag lovade dem en shotgun. -Ja. Gör det.
Jag är strax tillbaka.
John B!
Det här var länge sen.
Sancho.
Hej! Presenterar du mig för din vän?
Vad gör du här?
Samma sak som du, ser det ut som.
-Hej, Top! -Hej, Sarah.
Vi ska nog gå nu.
Vadå? Vi har precis börjat komma igång.
-Ja. Gör det. -Frågade jag dig?
-Du äger inte allt. Ni är inte ihop. -Vad babblar du om?
-Visa respekt. Hennes pappa dog! -Käften, Kook.
-Vad vill du? -Vad vet du om respekt?
Hon är en pärla.
Vad är jag för dig? Bara en till? Bara så där?
Är hon bara en groupie till? Betydde jag nåt för dig? Berättade du för henne?
-Vill du ha stryk? -Om jag vill ha stryk?
Kom igen, John B. Ge honom!
-De vet vad som hände sist. -Gå härifrån!
-Du får stryk. -Stick, Topper!
-Han började, Sarah. -Glöm det här.
-Hon vill inte ha dig längre. -Håll käften!
Ska du döda mig som du dödade sheriff Peterkin? Gör nåt!
Sarah!
-Ge honom! -Sluta!
-De ställer alltid till bråk. -Vad fan?
-Sug på det här! -Din skithög!
Flytta på dig!
Släpp mig!
Sarah!
-Undan, bitch! Vad är ditt problem? -Vad fan!
Hur är det?
-Vems sida är du på? -Hon är min vän.
Du är en av oss!
Minns du stranden? Vill du att det händer igen?
-Hörni! -Vi drar!
-JJ! -Släpp honom!
-Sluta! -Släpp honom!
Det är inte värt det.
Vi måste sticka! Kom.
-Är du okej? -Det är lugnt.
Stick härifrån, Pogue!
-Vi drar! -John B!
Gå tillbaka till Figure Eight.
Kom igen nu. Lägg av. Sluta, killar. Kooks! Lägg av.
Det där var lite oväntat.
Var det?
Vi kunde inte ha en kväll utan en massa skit.
Pogues måste hitta på anledningar till att de inte har fina saker. Det är allt.
Du. Hon kanske ändrar sig.
Jag fattar att det är spännande med Pogue-livet, äventyret, men…
…efter ett tag vill man leva ett normalt liv.
Ja.
Det är som om allt som hänt oss är oviktigt.
Man kan inte säga att man bryr sig om nån
och sen behandla dem så där…
Och gå vidare dan efter.
Jag har aldrig haft så här många blåtiror.
Det har legat och kokat i åratal. Mellan Pogues och Kook.
Stod du på Sarahs sida?
Självklart.
Hon är ingen riktig Kook.
-Visst. -Säg det till Topper.
-Jag vill ha en tugga. -Vad gör du? Nej, sluta!
-Du får inga av mina. -Jösses.
-Delar du inte med dig? -Där gick mina sista pengar.
-Sexton år i federalt fängelse. -Ja, jag stjäl din marshmallow.
Det är inte en rättvis byteshandel.
-Inte alls. Inte ens i närheten. -Ja.
Hörni.
Det är nån här.
Du tror väl inte att Topper…
Man vet aldrig.
Har du din pistol?
Nu vill hon ha den.
Har du inte ditt "hemliga" vapen?
-John B har gömt den! -Håll käften.
-Nu vill hon ha den. -Vem är där?
Försök inget, Kooks!
Vem är det?
Hur är läget?
Det är den där skitstöveln.
Vilken härlig kväll.
Lyssna, jag vill inte bråka med nån av er, okej?
Vi kan göra det här svårt. Eller vi kan göra det enkelt.
Ni vet vad jag vill.
Låt mig visa er nåt. Ser ni gungan?
De bästa bågskyttarna i jägarsoldaterna är här med mig. Ni ser dem inte.
De är därute.
De spetsar er om jag säger till.
Förstått?
Jag räknar inte ner eller nåt sånt skit. Jag visslar bara.
Den här nyckeln tillhör min familj.
Jag tappar tålamodet med dig, Pope.
Du gjorde rätt.
Att veta när man inte har nåt val är en undervärderad talang.
Ha det bra.
Lugn och fin.
Ha en bra kväll.
Jag är less på den här skiten.
Det är lugnt.
Okej, bara en.
Det där löser ingenting.
Hur vet du det?
Du har ett problem, Rafe.
-Vad gör du? Ge hit det. -Nej.
Ge tillbaka det.
Ge det till mig.
Vet du vad mitt problem är?
Jag har en styvmor som ljuger för mig.
Tror du att jag är dum?
Tror du att jag tror på skitsnacket att du inte hittar guldet?
Du, erkänn, Rose. Erkänn det.
Du vet var guldet är. Eller hur?
-Rafe, sluta. -Du vet var guldet är.
-Sluta. -Du vill behålla det för dig själv. Visst?
-Ja, det gör du. -Rör mig inte.
Jag borde vara den som är paranoid.
Det var du som var i Bahamas med Ward.
Du var gift med honom.
Jag bor under samma tak som en tjuv!
Vad tänker du göra, Rafe?
Jag har aldrig litat på dig.
Redan som barn var du ett krälande kryp…
Du fjäskade jämt.
Försök igen.
Hej. Du måste vara Rafe.
Du är väldigt lik din pappa.
Jag heter Carla Limbrey.
-Kan jag hjälpa dig? -Ja.
Jag skulle vilja se örummet.
Jag hämtar din cykel, Sarah.
Jag vet inte. Jag gillar inte att du går in efter vad som hände sist.
Jag behöver bara ta lite kläder och se till Wheezie.
Okej.
Vänta. Varför är dörren öppen? Wheez!
Du hämtar väl mig ikväll?
Ikväll? Ja, absolut. När du vill.
-Coolt. -Coolt.
Tack…
…för allting.
Du är en bra kille, Top.
-Bra att du har insett det. -Sluta.
Jag är inte så illa.
-Okej, vi ses senare. -Ja. Kör försiktigt.
Okej.
Wheez!
Wheezie?
Hallå?
Var är alla?
Hallå?
Herregud!
Undertexter: Janica Lundholm