‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫טוב, מוכנה?‬ ‫-כן.‬
‫אחת, שתיים…‬
‫היי, תקשיבי, נשיג קצת דלק,‬ ‫נמצא טלפון ונצא מכאן, טוב?‬
‫איך נשלם על הדלק?‬
‫אל תדאגי. נמצא פתרון.‬
‫הם אנשים מפונפנים.‬ ‫היו להם שלושה מושלים במשפחה.‬
‫הם מנהלים את צ'רלסטון כבר 300 שנה.‬
‫הקוקס שלנו נראים כמו פוגס לעומתם.‬
‫אתה בטוח שזה המקום, פופ?‬
‫די בטוח.‬
‫טוב.‬
‫הם עשירים, זה בטוח.‬
‫רחוב קינג 27.‬
‫תקלטו את האבטחה.‬
‫הדוקרנים מונעים מאנשים להיכנס?‬
‫לא.‬
‫מגורי העבדים נמצאים שם.‬
‫הם מונעים מאנשים לצאת.‬
‫זה נראה מעולה. אני גווע ברעב.‬
‫אנחנו חייבים להשיג אוכל. תעשי כמוני.‬ ‫-בסדר.‬
‫איך הכול?‬
‫תרצו עוד משהו…‬
‫אלוהים.‬
‫חתיכת אידיוט!‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫אלוהים. הנעליים שלך!‬
‫הז'קט הזה עלה 1,700 דולר.‬ ‫-אני ממש מצטערת.‬
‫לגמרי אשמתי, סליחה. נתקלתי בו.‬
‫אני יכולה לעשות משהו?‬
‫לא. אני בסדר. תודה.‬ ‫-אני אשם. נתקלתי בו.‬
‫אז תשלם על זה?‬ ‫-אין לי כסף. אני מרושש.‬
‫ברור שאין לך.‬ ‫ -אדוני…‬
‫פתטי!‬
‫אני אדבר עם המנהל, בסדר?‬ ‫-אני מצטער.‬
‫אין צורך בעלבונות, אדוני.‬ ‫-בבקשה. אדוני…‬
‫השגת את זה?‬ ‫-על מה אתה מדבר?‬
‫אתה מתכוון לזה?‬
‫אלוהים!‬
‫אני אשלם עליך.‬
‫קיוויתי שתגידי את זה.‬
‫נראה לך שזה היה מוגזם?‬
‫הדפיקה הדהדה בכל הבית,‬ ‫אז הם בטוח שמעו אותה.‬
‫אולי אין אף אחד בבית.‬
‫אתה בטח פופ.‬
‫אתה מר לימברי?‬
‫גברת לימברי ציפתה לך אתמול.‬
‫מצטער. המכונית שלי התקלקלה בדרך לפה.‬
‫המאייד התפוצץ באמצע הכלום.‬
‫מצטער.‬
‫כן, היא התאכזבה מאוד כשלא באת.‬
‫ניסינו להתקשר, אבל אין מספר על ההזמנה.‬
‫באנו הכי מהר שיכולנו.‬
‫היא גם ציפתה שתבוא לבד.‬
‫אלה החברים שלי.‬ ‫הם עזרו במציאת הרויאל מרצ'נט, אז…‬
‫ההוראות היו מפורשות.‬ ‫החברים שלך נשארים בחוץ.‬
‫טוב, אנחנו עסקת חבילה, אחי.‬
‫ג'יי-ג'יי. זה בסדר. אני אסתדר.‬
‫אני אהיה בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫נחכה לך פה.‬
‫תהיו מוכנים לתזוזה.‬ ‫-כן.‬
‫חכה כאן.‬
‫גברת לימברי תגיע מייד.‬
‫- ריפוי אלוהי‬ ‫ניסים אלוהיים -‬
‫- אמונה וניסים -‬
‫מר הייוורד.‬
‫אני קרלה לימברי.‬
‫פופ.‬
‫אנשים קוראים לי פופ.‬
‫שב.‬
‫תודה רבה על הכול. אני באמת מעריך את זה.‬
‫אפשר להציע לך משהו?‬
‫אני בסדר, תודה.‬
‫טוב, אתה נראה צמא.‬
‫אני חושבת שצריך להרים כוסית.‬
‫למציאת הבלתי ניתן למציאה!‬
‫כנגד כל הסיכויים,‬
‫אתה והחברים שלך מצאתם‬ ‫את הרויאל מרצ'נט לפני כולם,‬
‫גם לפניי,‬
‫ואלוהים יודע שניסיתי.‬
‫אני גם יודעת שוורד קמרון לקח ממך את הזהב.‬
‫איך את יודעת?‬
‫לוורד קמרון ולי יש היסטוריה ארוכה וקשה.‬ ‫מימנתי את מיזם הפיתוח הראשון שלו.‬
‫אבל הוא לא היה אומר לך…‬ ‫-הוא לא היה צריך להגיד.‬
‫וורד ואני היינו שותפים‬ ‫בחיפוש אחר הרויאל מרצ'נט.‬
‫ואני חוששת שג'ון הגדול רטלדג'‬
‫לא היה האדם היחיד שוורד בגד בו.‬
‫בסדר.‬
‫מה עוד את יודעת?‬
‫אני יודעת שרייף קמרון הרג את שריף פיטרקין.‬ ‫יש לי הוכחה.‬
‫אז את יכולה לטהר את שמו של ג'ון ב'?‬ ‫-בקלות, בכל עת.‬
‫…של האקדח. הוא מגן על הבן שלו.‬
‫רייף קמרון הרג את שריף פיטרקין.‬
‫גאווין.‬ ‫ -אני חייב להיות כן…‬
‫אני יודעת בדיוק מה קרה על המסלול.‬
‫אז יש לך את הראיות,‬ ‫ואת יודעת שהוא חף מפשע.‬
‫למה את לא מטהרת את שמו?‬ ‫זה הדבר הנכון לעשות.‬
‫ידידי, משפחת לימברי‬ ‫לא שמרה על המעמד שלה באזור‬
‫במשך 300 השנים האחרונות‬
‫בכך שנתנו בחינם משהו בעל ערך.‬
‫אני יכולה לזכות את החבר שלך,‬
‫אבל קודם כול, אני רוצה משהו.‬
‫רק משהו קטן. נראה לי שאתה יודע מהו.‬
‫אני רוצה את המפתח.‬
‫מפתח?‬
‫מפתח לאוטו? יש לי מפתח לבית.‬ ‫סליחה, אני לא יודע… מפתח?‬
‫מערכת היחסים שלנו לא תהיה פרודוקטיבית‬ ‫אם לא נהיה כנים זה עם זה.‬
‫המפתח של דנמארק.‬
‫דנמארק טאני?‬
‫כן.‬
‫גברת לימברי, אני מצטער,‬ ‫אבל אין לי מושג על מה את מדברת.‬
‫אבל בשביל החבר שלי, אמצא אותו.‬
‫אעשה מה שצריך,‬ ‫אמצא אותו אם זה מה שאת רוצה,‬
‫אבל אני לא יודע על מה את מדברת,‬ ‫והמפתח לא ברשותי.‬
‫בוא.‬
‫אתה מזהה את זה?‬
‫מוכר לך?‬
‫לא.‬
‫מצטער, זה לא מוכר לי.‬
‫תשמור את זה.‬
‫בוא איתי.‬
‫אני רוצה להראות לך משהו.‬ ‫אני חושבת שזה יעניין אותך.‬
‫אם לימברי דוברת אמת,‬
‫אז יעצרו את וורד, ואולי שרה תקבל את הזהב.‬
‫זה נראה לך מרצון?‬
‫תמשיך ללכת.‬
‫שלילי.‬ ‫-בסדר, בוא.‬
‫רגע, חכי.‬ ‫-מה?‬
‫הם נכנסים לסמטה.‬ ‫-ניסע מסביב?‬
‫כן. נפגוש אותם בצד השני.‬ ‫-בסדר.‬
‫תהיה רגוע.‬ ‫-כן, בטח.‬
‫כל השטח הזה עד לנהר אשלי‬
‫היה בבעלות המשפחה שלי.‬
‫משפחת לימברי גרה בבית הזה‬ ‫מאז בנייתו לפני 280 שנה.‬
‫שם הוחזקו העבדים.‬
‫תודה לאל שהתקדמנו מאז.‬
‫כן, תודה לאל.‬
‫לאן הם הלכו?‬
‫אולי הם ירדו מתחת לאדמה?‬
‫ב-C.H.U.D, כשלקחו אנשים לביוב,‬
‫בני האדם הפכו למוטציות בגלל הקרינה,‬
‫ואז פתאום…‬ ‫-ג'יי-ג'יי, תתרכז. זה לא הגיוני.‬
‫כן, סליחה. ראית אותו?‬ ‫-לא.‬
‫טוב, כמה נקניקיות את רוצה?‬
‫בסדר. 50 ככה.‬
‫חמישים נקניקיות?‬
‫מאה. לא אכפת לי.‬
‫שיט.‬
‫נגמרו הנקניקיות האמיתיות,‬ ‫הבאתי טבעוניות. מה?‬
‫הוא שם! הוא ממש…‬
‫היי! אתם!‬
‫בואו הנה! גנבים! גנבתם את הכסף שלי!‬
‫בואו הנה!‬
‫היי, אתם! בואו הנה! אתם!‬
‫כאן קבור דנמארק טאני,‬
‫העבד לשעבר המפורסם.‬
‫אתה מכיר את הסיפור.‬
‫איזה סיפור?‬
‫דנמארק טאני היה עבד משוחרר,‬ ‫בעל מטעים עשיר.‬
‫הוא הצליח לקנות את חירותם של שלושת בניו,‬
‫אבל כשניסה לקנות את חירותן של אשתו ובתו,‬
‫אבות אבותיי סירבו.‬
‫כשאשתו ססיליה ניסתה לברוח עם התינוקת,‬
‫שלחו אחריה את כלבי הציד.‬
‫ססיליה טבעה בניסיון לברוח, התינוקת שרדה,‬
‫ודנמארק נתלה…‬
‫כביכול משום שסייע לעבדים למרוד,‬
‫אבל הסיבה האמיתית‬ ‫הייתה שאסף את שרידי אשתו.‬
‫מעולם לא שמעת את הסיפור הזה?‬
‫לא.‬
‫ופעם אחת מספיקה לי.‬
‫היי.‬
‫אתה חושב שאני טיפשה?‬ ‫-לא.‬
‫למה שרטלדג' יערב אותך בזה?‬
‫המפתח נמצא במשפחה שלך.‬ ‫-אני לא יודע על מה את מדברת.‬
‫וורד הגיע אליך?‬
‫לא. וורד קמרון? השתגעת?‬
‫המפתח מוביל לצלב, צלב סנטו דומינגו.‬
‫"האוצר האמיתי נמצא למרגלות המלאך."‬
‫אלה היו מילותיו האחרונות של דנמארק.‬ ‫נשמע מוכר?‬
‫לא, זה לא מוכר לי, ו…‬
‫תודה, אבל אני אחזור למאה ה-21 עכשיו.‬
‫ננסה לשכנע את אבא שלו.‬ ‫הבן שלו בתמורה למפתח.‬
‫לך.‬
‫אנשים משוגעים.‬
‫בסדר. טוב.‬
‫מה יש לך?‬
‫קדימה!‬
‫פופ! בוא!‬ ‫-קדימה!‬
‫בוא נלך! עזוב אותו!‬
‫מהר!‬ ‫-בסדר.‬
‫קדימה!‬
‫זוז.‬ ‫-מי היו האנשים האלו?‬
‫יוצאים מפה.‬ ‫-זה היה מטורף. נעוף מפה, עכשיו!‬
‫יצאנו לדרך!‬
‫הוא עוקב אחרינו.‬
‫זה כביש חד-סטרי.‬ ‫-שמאלה.‬
‫אני יודע.‬ ‫-סע לשם.‬
‫זה כביש חד-סטרי!‬
‫הם עוקבים אחרינו.‬ ‫-מכונית מגיעה מולנו! תפנה!‬
‫תפנה ימינה!‬
‫זהירות!‬ ‫-אלוהים!‬
‫רדו מהכביש!‬ ‫-היו שם אנשים! אלוהים אדירים!‬
‫פרחחים!‬
‫דפקתי עכשיו תמרונים מעולים.‬
‫משוגע.‬
‫רגע, זה…‬ ‫-הייוורד?‬
‫הטנדר של הייוורד.‬
‫היי, בואו הנה!‬
‫בסדר.‬ ‫-היי!‬
‫בואי.‬
‫לאן נוסעים?‬ ‫-חכה.‬
‫ג'יי-ג'יי!‬ ‫-אחי!‬
‫אמרת שהוא תיקן את המאייד.‬
‫אמרת שהוא תיקן אותו!‬ ‫-לא!‬
‫הוא תיקן.‬ ‫-שיט!‬
‫לעזאזל!‬
‫טוב, מה עכשיו, מריו?‬
‫כלל מספר אחת:‬ ‫אף פעם אל תסמכו על מוסכניקים!‬
‫נלך מסביב. רוצו!‬ ‫-זוזו!‬
‫קדימה!‬ ‫-זוזו!‬
‫חבר'ה, אני חושבת שיש לו אקדח.‬
‫תתכופפו!‬ ‫-קדימה!‬
‫קדימה, קי.‬ ‫-קדימה!‬
‫רוצו לסמטה. קדימה!‬ ‫-קדימה, זוזו!‬
‫ג'יי-ג'יי! פופ! קי!‬ ‫-חבר'ה!‬
‫יש לי התכווצות בשריר.‬
‫שיט!‬ ‫-בואי, אנחנו חייבים למצוא אותם.‬
‫איך נוסעים בדבר הזה?‬
‫סע!‬ ‫-היי!‬
‫סע!‬ ‫-אלה האופניים שלי!‬
‫מהר!‬ ‫-מכאן. אולי נצטרך להתפצל.‬
‫אני לא יודע לאן ללכת! חייבים לחמוק ממנו!‬
‫וואו! אלוהים! שיט!‬ ‫-זהירות!‬
‫סליחה!‬ ‫-סליחה!‬
‫סליחה על זה!‬
‫לפה!‬ ‫-רוצו!‬
‫לפה!‬ ‫-בסדר!‬
‫הוא שם! זוזו!‬
‫קדימה!‬
‫פופ, קי, ג'יי-ג'יי!‬
‫הוא מתקרב! רוצו!‬
‫אני רץ, פופ. אתם צריכים לעמוד בקצב.‬
‫תעלו, חבר'ה!‬ ‫-תעלו, קדימה!‬
‫תדחפו!‬ ‫-מהר יותר, טמבל!‬
‫סע, ג'ון ב'! סע!‬
‫שיט!‬ ‫-קדימה, פופ! תדחף! קדימה!‬
‫שיט!‬ ‫-תדווש, ב'! הוא מתקרב!‬
‫אני מדווש.‬ ‫-הוא מתקרב, אחי.‬
‫אלוהים!‬ ‫-אוי, לא!‬
‫פופ, קום! קדימה!‬
‫קי!‬ ‫-קדימה!‬
‫תדווש, ג'ון ב'! תדווש!‬
‫כן!‬
‫עזוב אותנו!‬
‫נתראה, חבר!‬
‫נתראה, מניאק! אלוהים!‬
‫אני שולח לך נשיקה גדולה.‬
‫זו הסירה שלך?‬
‫טוב, מוכן?‬ ‫-להרים.‬
‫עוד מישהו גווע ברעב?‬ ‫אנחנו צריכים לאכול ארוחת בוקר.‬
‫אנחנו נמצא אוכל.‬
‫מצאתי!‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫טוב, אז באמת התחתנתם?‬
‫זה לא היה בדיוק חוקי, אבל…‬
‫כן.‬
‫אני משוגעת,‬
‫או שלגמרי קורה משהו בינך לבין פופ?‬
‫אולי.‬
‫זה לא "לא".‬
‫אחותי!‬
‫אז מה הקטע עם קיארה, אחי?‬
‫בכנות, אני לא יודע כרגע.‬
‫כלומר, היא מוצאת חן בעיניי.‬ ‫-ברור.‬
‫ואני די בטוח שאני מוצא חן בעיניה.‬
‫נראה ככה.‬
‫כרגע יש הרבה מידע סותר.‬
‫אני מנסה לאסוף את כל הנתונים‬ ‫בתוך תיקייה בראש שלי…‬
‫תיקייה?‬
‫טוב, אחי, תקשיב, נשים הן לא עקביות.‬
‫טוב, לא נקשיב‬ ‫לעצות של ג'יי-ג'יי בענייני נשים.‬
‫מה הקטע של לימברי הזאת?‬ ‫אתה חושב שהיא הכירה את אבא שלי?‬
‫אני לא יודע. אבל אני חושב‬ ‫שיש לה מידע שיכול לזכות אותך.‬
‫זה יהיה נהדר.‬
‫אני לא רוצה לבאס,‬ ‫אבל היא ניסתה כרגע לחטוף אותך, אחי.‬
‫כמה פעמים אני צריך להגיד את זה?‬ ‫-התחלנו.‬
‫למה שנחזור? למה שלא ניסע דרומה, ליוקטן?‬
‫חוף החלומות השבורים, מותק!‬ ‫-אחי, לא! אני לא בורח יותר.‬
‫אאוטר בנקס זה הבית שלי.‬
‫וחוץ מזה, אם אחזור,‬
‫אוכל להתעמת עם וורד.‬
‫היי.‬
‫על מה אתם מדברים?‬
‫דיג.‬
‫הטלת חכות.‬
‫זה הכול, יודעת?‬ ‫-בסדר.‬
‫את צריכה עזרה?‬ ‫-תודה.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫מה זה?‬ ‫-השגתי לנו ארוחת בוקר!‬
‫למה גררת אותי לכאן? מה קורה?‬
‫אני צריך לספר לך משהו.‬
‫שרה…‬
‫בחיים.‬
‫ראיתי אותה בנסאו עם ג'ון ב'.‬
‫היא הייתה עם אנשים מהאי,‬
‫והם ניסו לקחת את הזהב מאיתנו בדרך לשם,‬
‫אבל המצב הסתבך.‬
‫ירו בה.‬
‫אבל הוא לא התכוון, רוז.‬
‫הוא כיוון לעבר ג'ון…‬ ‫-מי לא התכוון?‬
‫רייף.‬
‫אבל הוא לא התכוון, מותק. הוא רק…‬
‫רייף ירה בשרה?‬
‫היא בסדר?‬
‫אני לא יודע. אני מקווה. אלוהים.‬
‫טוב, אמרתי לשוטרים‬ ‫שרייף היה כאן כשפיטרקין נורתה.‬
‫אז מה?‬ ‫-אז מה?‬
‫אז אם שרה תחזור הביתה ותעיד, ויאמינו לה,‬ ‫יתגלה ששיקרתי בשבועה.‬
‫היא לא תעשה את זה!‬
‫ברור שכן. רייף ירה בה!‬ ‫-הוא לא התכוון.‬
‫וורד.‬
‫וורד, משהו לא בסדר איתו, בסדר?‬
‫התעלמת מזה מאז שהוא היה בן עשר,‬ ‫אבל משהו לא בסדר עם רייף.‬
‫תפסיקי, רוז. בבקשה. אני מבקש שתפסיקי.‬ ‫-תמיד אמרת לי לחשוב שלושה צעדים קדימה.‬
‫אז אני חושבת,‬ ‫ואם לא תוכל למנוע משרה להעיד,‬
‫תצטרך לבחור בין רייף ושרה.‬
‫אני לא יכול לבחור.‬ ‫-אם הרגע יגיע,‬
‫ולא תוכל להחליט, אני אחליט.‬
‫הינה היא.‬ ‫-טוב לראות את השלד הישן שלה, נכון?‬
‫ברוכים הבאים הביתה, חבר'ה.‬
‫אני חייבת להיות כנה.‬
‫אני לא ממש מצפה לחזור הביתה.‬
‫ההורים בטח כבר ארגנו את הלוויה שלי.‬
‫גם אני צופה עימות בבית הייוורד‬ ‫כשיתגלה שהשארתי את הטנדר בצ'רלסטון.‬
‫לא יודעים שאנחנו פה, נכון?‬
‫ולא תסתבכו ביותר צרות‬ ‫אם תיעדרו עוד 12 שעות.‬
‫אני צודק או שאני צודק?‬ ‫-אתה לא טועה.‬
‫זה אומר שיש לנו 12 שעות‬ ‫לעשות מה שבא לנו.‬
‫נו? גיבוש פוגס קטן. מה אתם אומרים?‬
‫נתמודד עם זה מחר. קדימה.‬ ‫-כן!‬
‫יש מצב שהשוטרים מחפשים אותנו. זה טיפשי.‬
‫שרה קמרון, שמעת על הפילוסופיה שלי, נכון?‬ ‫-לא.‬
‫לדברים טיפשיים יש תוצאות טובות כל הזמן.‬
‫מי איתי? נלך לקנות בירה!‬
‫אתה מסתדר.‬
‫בואו נעוף מכאן.‬
‫אחי, הרתע של גלוק 17… כאילו, אתה…‬
‫טוענים, מכוונים, ואז…‬
‫כאילו, לעזאזל!‬
‫זה מפיל אותך מהרגליים.‬ ‫-סליחה.‬
‫כן?‬
‫אכפת לך?‬
‫סליחה?‬ ‫-אכפת לך?‬
‫כן, אכפת לי, בוב.‬
‫שתה איתי, פחדן. קדימה, שתה.‬ ‫-היי! מה אתה עושה?‬
‫שב! אתה צריך לשבת!‬
‫תקרא למנהל. הוא משוגע.‬ ‫-תאכל חרא.‬
‫היי.‬ ‫-מה?‬
‫תסתכל עליי. תירגע, בסדר?‬
‫אף אחד לא שותה איתי.‬
‫אני נשבע… היי!‬
‫נשבע באלוהים, לפני 20 דקות‬ ‫ראיתי את ג'ון ב' ואת אחותך, אחי.‬
‫הם בחיים.‬
‫אני מנסה להירגע, ואתה מזיין לי בשכל?‬ ‫-אני יודע שאתה מנסה להירגע,‬
‫אבל ראיתי אותם קונים בירה בגיצ'י.‬
‫בולשיט.‬ ‫-רוצה ללכת לראות בעצמך?‬
‫אני אומר לך, ראיתי אותם. תתפכח, בנאדם.‬
‫שים את זה על החשבון של קמרון!‬
‫היי!‬
‫שיט, הקדמת.‬
‫יש לך את החומר שלי?‬ ‫-כן, יש לי את החומר שלך.‬
‫הבאת את הכסף שלי?‬ ‫-כן.‬
‫אני צריך גם אקדח.‬
‫שיט! קאנטרי קלאב הוא רוצח עכשיו, מה?‬ ‫הוא צריך אקדח, נכון?‬
‫תפסיק!‬
‫אל תתעסק איתי.‬
‫לא עכשיו, בסדר?‬
‫למה אתה צריך אקדח?‬
‫ג'ון ב' חזר.‬
‫ג'ון ב' מת, אחי.‬
‫ראיתי אותו בעצמי באיי בהאמה, בסדר?‬
‫ועכשיו קלס אמר לי‬ ‫שהוא ראה אותם קונים בירה בעיר.‬
‫אז כן, הוא חזר.‬
‫אתה מבין שזה ביני לבינו במצב הזה, כן?‬
‫אני מבין, רייף.‬ ‫אתה לא צריך להגיד לי את זה, אחי.‬
‫אבל אתה צריך להבין‬
‫שאתה צריך יותר מסתם אקדח, בסדר?‬
‫מה אתה מציע?‬
‫אתה צריך לטפל במצב הזה כמו חייל, אחי.‬
‫סיימתי לשחק עם הילדים האלה, אחי.‬
‫כן.‬
‫זה בדיוק מה שאנחנו צריכים.‬
‫אם נעשה את זה, אתה יודע שאני אטפל בך.‬
‫בסדר?‬
‫גבירותיי ורבותיי!‬
‫כן!‬
‫כן.‬
‫"הציונים שלי על הפנים‬
‫כשאני יוצא אני עושה שיגועים‬
‫אני נותן בראש במסיבה‬
‫אני לוהט, כן, אני להבה"‬
‫כן, פופ!‬
‫בדיוק כמו שהאל הטוב התכוון, חבר'ה.‬
‫זה היה אמיתי מדי.‬
‫קדימה, תן לי קצת מזה!‬ ‫-יפהפה.‬
‫תן לי!‬
‫כן, פופ!‬
‫כן!‬ ‫-בסדר!‬
‫יופי! לך על הרגל!‬
‫גריפת רגל!‬
‫יש לך טכניקה חדשה עכשיו.‬ ‫-אוי, לא!‬
‫מתי התחלת להיאבק?‬ ‫-לא יודע.‬
‫סיימתי. אני הולך.‬
‫שתית יותר מדי בירות?‬
‫רוצה סיבוב שני?‬ ‫-נראה לי שאוותר.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫יופי של דיסקרטיות!‬ ‫-אני עוזב, וזה מה שקורה.‬
‫אתה מאשים אותי?‬ ‫-קצת.‬
‫אני זז. זמן לבירה.‬
‫אתם מתתם, טוב?‬
‫היה לך רק תפקיד אחד, ג'יי-ג'יי.‬ ‫-בסדר.‬
‫בלי זוגות בתוך הפוגס.‬ ‫-תפקיד אחד?‬
‫תפקיד אחד.‬ ‫-שרה, תפקיד אחד? בסדר.‬
‫זה כלל יסוד…‬ ‫-מי השיג לך את הוואן? חשבת על זה?‬
‫- ג'ון ב' רטלדג'‬ ‫פוג לכל החיים -‬
‫זה ממש…‬ ‫-לא הייתם שם. הרמתי את המבט ו…‬
‫לא, בלי תירוצים.‬ ‫אתה פוג. אתה צריך לדעת את זה.‬
‫רגע. חכי שנייה.‬
‫זה פרויקט אומנות חמוד.‬
‫אבל הוא הרג את העץ.‬
‫כנראה.‬
‫אופס.‬
‫התגעגעתי אליך, אחי.‬
‫היי.‬
‫נחמד להיות שוב יחד, מה?‬
‫כן.‬
‫אתה יודע, חשבתי שנאבד אותך אתמול.‬
‫כן, זה היה קצת מלחיץ.‬
‫זו דרך אחת לתאר את זה.‬
‫בוא.‬
‫אני צריך לדעת מי נמצא אצל ג'ון ב'.‬ ‫-אני לא יודע אם הוא שם.‬
‫אני רק יודע שהוא באי.‬ ‫-זה חוסר משמעת מוחלט, אחי.‬
‫מה ההצעה שלך? נגיע בעוד שתי דקות.‬ ‫-נאסוף מידע.‬
‫אולי פשוט תעשה מה שאני אומר‬ ‫ותשתוק לשם שינוי?‬
‫בסדר?‬ ‫-איסוף מידע, בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫תיהנו!‬
‫הוא עוזב. הוא לקח את הסירה שלך, אחי.‬ ‫-פופ דלוק על פוג.‬
‫- אזור פוגס -‬
‫תירגע, אתה מבין?‬
‫להירגע?‬ ‫-תירגע, גבר.‬
‫נהיה חכמים, נשתמש בראש שלנו.‬
‫בסדר, קדימה.‬
‫כדאי ש…‬
‫חכה.‬ ‫-מה?‬
‫מה זה היה?‬
‫התרנגול שלך?‬ ‫-שמעתי דלת של אוטו.‬
‫בסדר, תסתכל. טוב.‬
‫אני לא רואה כלום. ואתה?‬
‫הם בטוח לא רחוקים.‬
‫טוב, הינה התוכנית.‬
‫אני איכנס פנימה ואוציא אותם אם הם שם.‬
‫לך שמאלה ותפגוש אותי ליד המרפסת.‬
‫קדימה.‬
‫איפה אתם, לעזאזל?‬
‫הינה עוד אחד.‬
‫ידעת שהם התחתנו?‬
‫מי?‬
‫ג'ון ב' ושרה.‬
‫לא.‬ ‫-למה לי לשקר?‬
‫כי למה שהם יתחתנו? זה לא הגיוני.‬
‫כי זה כיף! הוא באמת לא סיפר לך?‬
‫הוא לא סיפר לי.‬ ‫-על מה דיברתם?‬
‫על הכול חוץ מזה.‬ ‫פנייה ימינה במזח. לא יודע, סתם…‬
‫היו הרבה צרחות.‬
‫זוכר את…‬
‫אחד מחמשת הרגעים המוזרים בחיי.‬
‫פחדת?‬
‫לא יודע.‬
‫פשוט…‬
‫אני עדיין לא מבין למה לימברי‬ ‫חושבת שיש לי מה שהיא רוצה.‬
‫כאילו…‬
‫"למה אני?"‬
‫למה לא אתה?‬
‫קי.‬
‫כן?‬
‫את מפחדת ש…‬
‫את יודעת, אם נעשה את זה,‬ ‫זה יהרוס את הידידות שלנו?‬
‫אני לא ממש חושבת על זה כרגע.‬
‫אני רק רוצה לוודא שאם נעשה את זה‬ ‫עדיין נהיה…‬
‫מצאת משהו?‬ ‫-לא, אין שם כלום, אחי.‬
‫לא? כלום?‬
‫לא. כלום, רייף.‬
‫ברור שהם היו כאן לא מזמן, יש עשן.‬ ‫-כן. הבחנה יפה, צופה.‬
‫הם לא רחוקים, יודע?‬
‫סמוקי הדוב! תראו אותך, אחי!‬
‫הם חייבים להיות כאן איפשהו.‬
‫"פוג לכל החיים".‬
‫שיט.‬
‫אז אחותך היא פוג לכל החיים, רייף?‬ ‫מי היה מאמין?‬
‫שיט!‬ ‫-היי, תירגע.‬
‫היי!‬
‫תירגע, אחי! רייף!‬
‫תרגיע! מספיק! יעצרו אותנו בגללך, אחי!‬
‫בוא נעוף מפה. קדימה!‬
‫קדימה!‬
‫אני יודעת שהמפתח אצל פופ.‬
‫הוא ברח. זה מוכיח את זה.‬
‫אם הוא לא ייתן לנו מה שאנחנו רוצים,‬
‫נצטרך לקחת את זה, נכון?‬
‫כן, גברתי.‬
‫את רוצה להביא את…‬
‫כן.‬ ‫-סבבה.‬
‫כן.‬
‫סוף סוף. היי!‬
‫חבר'ה, אל תקשרו את הסירה. תפסיקו!‬
‫מה?‬ ‫-אנחנו עוזבים.‬
‫רגע, למה?‬ ‫-מה? על מה אתה מדבר?‬
‫אני מסתדרת.‬
‫מה קרה אתמול בלילה?‬ ‫-ישנו על שובר הגלים. מה קורה?‬
‫"ישנתם". כן, בטח.‬
‫אנחנו היינו ערים כל הלילה. בואו נעוף מכאן.‬
‫רייף יודע שאנחנו כאן, חייבים לעזוב עכשיו.‬
‫בסדר.‬ ‫-בואו.‬
‫את מסתדרת?‬ ‫-כן.‬
‫אם רייף וברי יודעים, זה רק עניין של זמן.‬
‫לפני שכולם ידעו.‬ ‫-אמרתי לך. היינו צריכים לנסוע דרומה.‬
‫תפסיק.‬ ‫-למה אף אחד לא מקשיב?‬
‫הבנתי. אני מבין.‬
‫יש לי רעיון.‬
‫עכשיו שחזרתי, אבא שלי יצטרך‬ ‫לבחור ביני ובין רייף.‬
‫שרה…‬ ‫-הוא יבחר בי.‬
‫בבקשה, תקשיבי.‬
‫וורד כל הזמן משקר לך, שרה.‬
‫שרה, הוא לא יסכים אחרי כל מה שקרה.‬
‫אני יודעת שזה נשמע מטורף.‬ ‫-נכון.‬
‫אני יודעת!‬
‫אבל הוא אבא שלי, ואני מכירה אותו,‬ ‫ואני יודעת שהוא אוהב אותי.‬
‫אני רק מבקשת שעתיים.‬
‫שרה.‬
‫את בטוחה?‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫לא.‬
‫בסדר.‬
‫שרה?‬
‫שרה? שרה!‬
‫אלוהים, מותק! אלוהים!‬
‫תתרחק!‬ ‫-בסדר. אני רק…‬
‫תפסיק!‬ ‫ -אני רק…‬
‫אני מתרחק. אני רק…‬
‫אני נשבעת באלוהים.‬ ‫-אני כל כך שמח. אני מצטער.‬
‫איפה רייף?‬
‫אני לא יודע. הוא לא בבית.‬
‫את בסדר?‬
‫ברור שאני לא בסדר.‬
‫ראית מה רייף עשה.‬
‫הוא לא התכוון, מותק. זו הייתה תאונה. באמת.‬
‫חשבתי שלא אראה אותך שוב,‬
‫והינה את. את…‬
‫בחצר האחורית שלך. את בבית.‬
‫אני לא חוזרת הביתה.‬
‫מתוקה שלי, את פה…‬ ‫-אמרתי לך להתרחק.‬
‫אני מתרחק. אני פה. אני רק…‬
‫קשה לי לראות שכואב לך, ו…‬
‫אני רק רוצה להגן עלייך,‬ ‫ואני לא יכול לעשות את זה כשאת איתו,‬
‫והוא הכניס אותך למצבים מסוכנים.‬
‫את לא יודעת מה עבר עליי.‬
‫חשבתי ש…‬
‫חשבתי שאת מתה.‬
‫אתה זוכר את ליל הסערה?‬
‫כן.‬ ‫-הבטחת לי במכשיר הקשר‬
‫שאם אחזור, תספר את האמת.‬
‫אתה זוכר?‬
‫אני אעיד נגדך.‬
‫אעיד ששיקרת, שרייף שיקר ושרוז שיקרה.‬
‫מתוקה.‬
‫תשכנע את רייף להסגיר את עצמו.‬
‫אני לא אעשה את זה.‬
‫למה? ג'ון ב' לא ירה בפיטרקין.‬ ‫-הוא לא הרג את שריף פיטרקין,‬
‫אבל הוא אשם במותה.‬
‫מה?‬ ‫-הצעתי לעזור לו בתמורה לחלק קטנטן‬
‫ממה שכבר היה שלי בזכות, והוא סירב.‬ ‫את יודעת למה?‬
‫כי הוא חמדן, בדיוק כמו אבא שלו.‬
‫הוא כל כך רוצה את הזהב הארור,‬
‫שהוא סירב לחלוק בו‬ ‫עם האדם היחיד שיכול לעזור לו.‬
‫הוא כל כך רוצה את הזהב,‬ ‫שהוא נסע עם הוואן מול המטוס שלנו,‬
‫וכמעט הרג אותך ואותי על המסלול.‬
‫לכן היינו שם. לכן פיטרקין הייתה שם.‬
‫לכן הכול קרה. בגללו.‬
‫לא.‬
‫זה קרה בגלל רייף.‬
‫ויתפסו אותו, והוא יפיל את כולכם איתו.‬
‫מתוקה,‬
‫זה לא יקרה,‬
‫כי אני לא אתן לזה לקרות.‬
‫את עדיין לא מבינה.‬
‫שרה, המשפחה הזאת, כל זה,‬
‫לא היה לי את זה כשגדלתי.‬
‫שום דבר מזה.‬
‫ואם את חושבת שיש משהו‬
‫שלא אעשה כדי להשאיר את כולנו יחד,‬
‫מתוקה, לא שמת לב.‬
‫אם לא תספר את האמת, לא תראה אותי שוב.‬
‫את לא מתכוונת לזה.‬
‫את הבת המועדפת, שרה. רייף יודע את זה.‬
‫אבל לא.‬
‫לא אבחר בין הבת שלי לבן שלי.‬
‫אני לא יכול.‬
‫אבל אני אגיד לך שהכול יהיה בסדר בסוף.‬
‫כולנו נהיה בסדר, ונחזור לכאן.‬
‫נהיה יחד, ונהיה משפחה.‬
‫מה קרה לך?‬
‫משרד השריף של מחוז קילדר.‬ ‫-שריף שופ, בבקשה.‬
‫מי מתקשר?‬
‫וורד קמרון.‬ ‫-תמתין.‬
‫שמעת את ההקלטה?‬
‫רק כמה שניות. אבל זה בהחלט גאווין.‬
‫אני חושב שוורד בגד בלימברי‬ ‫כמו שהוא בגד באבא שלך.‬
‫אתה חושב שלימברי ואבא שלך שיתפו פעולה?‬
‫היי, הינה היא.‬
‫שרה!‬
‫חזרת.‬
‫מה קרה?‬
‫איך הלך?‬
‫צדקתם. זה לא עבד.‬
‫מצטערת.‬ ‫-טוב, אז זה סגור, חבר'ה.‬
‫אתם צריכים להיכנס לוואן‬ ‫ולעוף מכאן כמה שיותר מהר.‬
‫כן. תצטרכו אספקה,‬ ‫ותצטרכו להתפצל בהקדם האפשרי.‬
‫נראה לי שמאוחר מדי.‬
‫עקבו אחרייך לכאן?‬
‫אבא שלך בטח הלשין.‬ ‫-נצטרך לברוח בדרך אחרת.‬
‫תישארו על החוף ותרימו ידיים!‬
‫לכו עכשיו!‬ ‫-שרה!‬
‫לכו!‬ ‫-רוצו! קדימה!‬
‫אנחנו חייבים לברוח מהם!‬ ‫-קדימה!‬
‫זוזו!‬ ‫-קדימה!‬
‫מהר!‬
‫רוצו!‬ ‫-רוצו!‬
‫קדימה!‬
‫את בסדר.‬
‫שרה, את בסדר?‬ ‫-כן, את בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-קדימה!‬
‫ג'יי-ג'יי, תפוס את היד שלה.‬
‫זוזו!‬
‫מהר!‬ ‫-קדימה, מהר!‬
‫עצרו!‬ ‫-עצרו!‬
‫קדימה!‬ ‫-אל תזוזו!‬
‫קדימה! תעלו!‬ ‫-קדימה!‬
‫מאחורי העץ, מהר!‬
‫קדימה!‬ ‫-אנחנו לכודים. הם הקיפו אותנו.‬
‫עצרו!‬ ‫-מה נעשה?‬
‫לא נצא מזה. חייבים להילחם.‬
‫זה נגמר עכשיו!‬
‫אל תזוזו!‬
‫עצרו! משטרה!‬
‫תרימו ידיים, עכשיו!‬ ‫-יהיה בסדר.‬
‫אתם לא הולכים לשום מקום!‬
‫מתחילים.‬
‫צאו משם עכשיו!‬
‫לאט ובזהירות!‬
‫ג׳ון ב'!‬
‫צא לשטח פתוח!‬
‫תשכב על הקרקע! אל תזוז!‬ ‫-אני נכנע!‬
‫אל תזוז!‬ ‫-תרים ידיים, ג'ון ב'!‬
‫כל השאר, אל תזוזו.‬ ‫תראו לנו את הידיים שלכם.‬
‫אל תזוז!‬ ‫-תקשיב, שופ, אני רוצה להעיד.‬
‫הגיע הזמן. תשכב על הקרקע ואל תזוז.‬ ‫כל השאר, לא לזוז!‬
‫אל תזוזו. תראו לי את הידיים שלכם.‬
‫היי! בחייך!‬
‫היי, תומאס!‬
‫לא!‬ ‫-תפסיק! עזוב אותו!‬
‫לא!‬
‫מה זה? פשוט תיתני לזה לקרות?‬ ‫-אל תזוז.‬
‫מספיק!‬ ‫-תומאס!‬
‫אחורה!‬ ‫-עזוב אותי!‬
‫זה בשביל פיטרקין.‬
‫לא!‬