Co je mládí? Sen.
Co je láska? Náplň toho snu.
-Připraveni na Běh kolem jezera? -Jo!
Tři, dva, jedna... start!
Než ho oběhnete, musíte vypít celou basu.
U lavičky každý urazí jedno pivo.
Každý tým má vlastního soudce, ten zajistí, aby se basa vrátila.
Soudce sám pivo pít nesmí.
Pokud se pozvracíte synchronně, ubereme vám jednu minutu.
Počkat, počkat...
Až se vrátíte sem, je třeba vypít poslední pivo.
Vítěz vyhrává zálohu na všechny flašky.
Dej si slzu!
Nechcete se malinko ztišit?
Ty, pojd' sem! Vrat' se!
Be2Can Distribution uvádí
CHLAST
Má přezdívku Kápo.
Je zrzek. Na řetízku nosí Thorovo kladivo. Tak ten a pak jeho kamarád.
-A kde sebrali želízka? -To nevíme.
Ale toho chudáka revizora připoutal k vagonu a slavili dál.
At' se baví, ale tohle už je za hranou.
Příští pololetí zvažujeme na školních akcích nulovou toleranci k alkoholu.
Fajn.
-Jak to chtějí vymáhat? -Asi jako když zavřeli Christianii.
-Sune, dneska děláš rozcvičku. -Jasně.
-Tak pohněte. -Fajn. Poběžíte za mnou, 3. A!
Přidejte!
-Pěkně celý kolečko. -Jo!
Tak se mi to líbí.
Nalistujte si “V Dánsku jsem se narodil“.
“V Dánsku jsem se narodil“. Otevřete zpěvníky! Proberte se!
Tak si poslechneme, jak jste nám ochraptěli.
V Dánsku jsem se narodil, tam domov svůj já mám...
Co je psychologie?
Ví někdo, co je psychologie?
Psychologie je věda o duševních procesech a chování
a my se jí ted' rok budeme zabývat.
Proč jednáme, prožíváme a reagujeme zrovna tak a ne jinak?
A industrializace je éra...
kdy přinejmenším západní společnosti...
s oporou v technologickém pokroku započaly proces,
který položil základ modernímu světu.
Vynález nové technologie...
Pardon, ale nebrali jsme náhodou Churchilla?
Ano. Máš pravdu. Držme se tedy tématu.
Churchill a světová válka... Zůstaňme u probírané látky.
-Druhá světová válka? -Ne, první.
Právě proto ta industrializace.
-Za první války byl ministr námořnictva... -Tohle je fakt guláš.
Malthe, ty máš ted' nějakou jinou hodinu?
Odevzdal jsi ten úkol?
Jo.
Máš z toho dobrý pocit?
Jo, v pohodě.
Už musím. Celý týden mám noční.
-Aniko? -Ahoj zítra.
Aniko...
Připadám ti nudnej?
Proč se ptáš?
Zdám se ti nudnej?
Ve srovnání s čím? Když jsme se poznali?
Jo.
No... Už nejsi ten Martin, kterého jsem potkala.
Ne.
Chápu.
Martine?
To ty máš na dějepis 3. Y, že ano?
Ano.
Zkoušeli ti psát na intranetu.
Chtějí se s tebou sejít.
Hodí se ti to odpoledne?
Jo.
Odpoledne nic nemám.
O co se jedná?
Prober to s nimi.
Páni. Dobrý den. Já myslel, že vás tu bude jen pár.
Svolali jsme se dost spontánně, přišel, kdo mohl.
No...
Tak jsem tady.
Dobře, tak já začnu. Asi budete naše děti zkoušet z dějepisu.
-Chceme si o tom promluvit. -Ano. Samozřejmě.
Na školách, kam se chtějí hlásit, kladou u přijímaček důraz na průměr.
Proto nás zrovna nepotěšilo, že je budete zkoušet vy.
Aha.
To mi musíte vysvětlit.
Nerada to říkám, ale čtyřka šíleně zhoršuje průměr.
A dějepis patří do páteřních předmětů, takže se počítá dvakrát.
Jenže vy vypadáte, že je vám to jedno.
Ne, mně to není jedno.
Ale člověk se toho moc nenaučí, když celou hodinu zírá do mobilu.
Možná byste mohli...
Každopádně to beru na vědomí a něco s tím udělám.
At' už by měl přijít nový učitel nebo...
Taky bych chtěla něco říct.
Co jste nám říkal o Velikonoční krizi...
Absolutní chaos. Co říkáte?
Jonasi! Nemůžeš vrátit klíček od kola, když už si ho půjčíš?
-Ale já ho neměl. Zeptej se Kaspera. -Já se toho debilního zámku ani nedotk.
-Kam jdeš? -Nikolaj slaví čtyřicet. Neříkal jsem to?
No jo, vlastně. Dobře.
Nebudu tam dlouho. Beru si auto.
Dobře.
-Aniko, měla bys vteřinku... -Přestaňte se hádat! Máte tam pizzu.
-Jednu si pak vezměte. Mějte se! -Tak čau. -Ahoj.
Ahoj, Martine.
Já taky mizím, kluci.
Kam jdeš?
Na večeři. Nikolaj má narozeniny. Já vám to neříkal?
To netuším.
Nebudu tam dlouho.
Máma je na noční, v mrazáku máte pizzu.
-Slyšíte? Pizza v mrazáku! -Jasně.
Tommy?
-Co? -Tak co, razíme?
-V životě jsem tě neviděl v kvádru. -To mám ještě, co jsem byl s Mette.
I ty fusekle?
Cože? Aha. To není vidět.
Jak se má?
Mette.
Mette?
To fakt netuším.
Potřebuje se vychcat. Už sotva leze.
Tak pojd'.
Pěkně, Klacíku.
Tak se mi to líbí.
Jo, jo.
Hezky si cvrnkni.
Musím mu pomoct, pak už to zvládne.
Hezky si čůrni.
Hodnej pejsek.
Jsem tu autem. Minerálku, prosím.
-Bez citronu. -Bez citronu, samozřejmě.
Ještě si do zítřka musím něco přečíst.
-Ale my začneme bublinkama. -Souhlas.
Mám tu pro vás šampaňské, ročník 2013.
Jedna krásná sklenka pro vás, pane.
Má typickou chut' Francie, jistý minerální podtón.
Když zavřete oči, spatříte zralé francouzské vinice.
Sakra, to je labůžo! Točený pivo a šampáňo?
To pivo nech na potom.
Jak ti je? Dneska slavíš čtyřicítku!
No jo, sakra, jak mi je?
Nemůžu si stěžovat. Mám krásnou ženu,
barák u moře, manželka má fůru peněz.
Máme tři děti, co spí s náma v posteli. Za odměnu na nás v noci chčijou.
-Už roky se pořádně nevyspím. -Jdi se bodnout...
To je pravda.
Tak tohle necháme na jindy a přit'uknem si na zdraví.
-Jo, dík. Na zdraví. -Martine, to víno je famózní.
-Škoda že jsi tak rozumnej. -Na zdraví. -Otázka ale zní, co je vlastně rozumný.
Zase sis nachystal nějakou tezi? Nějakou totální koninu?
-Jo. Ale nemám to ze svý hlavy. -Tak to vybal!
Jeden norský filosof a psychiatr jménem Finn Skarderud tvrdí...
-Ty jsi hovado... -Poslouchej! Podle něj je pití rozumný.
-Za volantem? -Pořád.
Tvrdí, že když se člověk narodí, schází mu půl promile.
-Půl promile? -To je zajímavý, ne?
Jen pro pořádek. Půl promile... Kolik je vlastně půl promile?
Jedna nebo dvě skleničky vína a pak to na tom půl promile musíš držet.
To ale musíš neustále lít?
Jo. On říká, že když máš v krvi cirka půl promile,
tak jsi uvolněnější
a pohotovější
a muzikálnější a otevřenější.
Zkrátka odvážnější.
To beru. Potřeboval bych větší sebevědomí a nějakou kuráž!
To my všichni. Martine, přesně s tímhle ve škole bojuješ, že jo?
-Cože? -Myslím ten problém u tebe ve třídě.
-Peter se zmínil... -Řekl jsem mu o tom konfliktu.
Aha.
-Rozhodně se do toho nechci míchat... -V pohodě.
Jen nevím,
jestli to s tím souvisí.
-Smradi prostě musí zařezávat. -Přesně. Nakopat je do řiti.
-Moje řeč. -Martine, otěže třímáš ty!
Navalit na ně úkoly, referáty, slohy a co já vím co ještě.
Sloh, bum. Penzum, bum. Pětka, bum!
A nakonec pořádnej sprd'unk. Ve finále to totiž mají rádi.
Nemám pravdu, Nikolaji?
Podle mě tu jde o něco trochu jinýho. O něco většího.
Ty se ve třídě trápíš kvůli něčemu banálnějšímu.
Podle mě ti chybí sebedůvěra. A radost.
-O to tady běží. -Aha.
Smím vás na chvíli vyrušit? Podává se kaviár.
Dnes jsme pro vás připravili kaviár Baerii.
Je ze severní Evropy, z farmy v Německu.
-Běžně k němu podáváme vodku... -A tak tomu bude i dneska.
Dobrá. Tato vodka by uchvátila i cara.
Jde o ruskou vodku Imperia. Základem je fermentovaná pšenice,
je vychlazená, aby voda krystalizovala, což jí dává onu plnou konzistenci.
A kruci, našich půl promile je v čudu. Tommy?
-Tisíceré díky. -A je to.
-Vodku nyní odnesu... -Kdepak, jen ji tu nechte.
-Cítíte to, jak... -Jo, ta píše!
Jak se to vlívá do krve.
Úplně hřeje. Tohle je slušný promile, ti řeknu.
Martine, jdi do toho. Celý Rusko vybudovali lidi, co pijou a jezdí autem.
Uzmi kaviár a vodku, zavři oči a za pár hodin můžeš jet domů.
Nech to plavat. Na zdraví!
Na zdraví!
-Na zdraví. -Poslyš... tohle je...
-...prostě paráda. -Přesně tak.
Ale vždyt' ty piješ pivo.
Já mám prostě radši pivo. Hergot, co ti na tom vadí?
Nic, ale Nikolaj slaví čtyřicet!
Jsme u hlavního chodu, myslíte, že už je čas na víno?
Ano! Rádi bychom nějakou opravdu výtečnou sklenku tady pro Martina.
Vybral jsem pro vás Jérome Chezeaux od našeho spřáteleného vinaře.
Je to víno z burgundské oblasti. Ročník 2011.
A jak píše Robert Parker ve své recenzi, ve které mu dává 95 bodů,
toto víno má v sobě duši Burgundska.
Díky. Tady bychom asi potřebovali dolít.
-Dobrý? -Moc dobrý.
-Prosím. -Děkujeme.
Co je, Martine? Co se děje?
Nic moc.
Nic moc nedělám. S nikým se nevídám.
A co Anika?
Hodně slouží noční, takže...
...ani s ní se moc nevidím.
No tak, Martine.
Nechápu, jak jsem mohl takhle dopadnout.
-Promiňte. -To je v pořádku.
-Napadlo tě někoho si najít? -Ne, to ne.
Je to máma mých dětí.
A starala se mi o tátu, když umíral.
Chtěli jsme se držet za ruce, až budeme starý.
Tak uvidíme.
Promiňte.
Martine, když jsem před dvanácti lety na škole začínal, byl jsi pan někdo,
čekala tě vědecká kariéra. Všichni jsme se o tobě bavili.
Chtěl jsi dělat doktorát, žádal jsi o stýpko. Do prdele práce!
-Tu žádost jsi podal, ne? -Ne. Děti byly malý a...
-Už jsem ti to říkal, Tommy. -Jo, to je pravda.
Když jsem ho poznal já, byl to malej usmrkanec.
Poflakoval se po Lyngby v džísce a hrál si na velkýho drsňáka.
-A chodil na tanec, to jsem nechápal. -Vážně? Ty jsi tancoval?
-A kde? V baletu? -Tak to pozor. Chodil na jazz dance.
-Jazz dance? To mě poser. -Fakt.
Tys chodil na jazz dance? A ty vole, jak ti to šlo?
Zmlkni, někdo chodí na keramiku.
Náhodou to bylo boží. Bylo to profi, teda skoro profi.
Počkat, Martine, jseš krásnej chlap.
A navíc umíš tancovat. To není k zahození.
To bylo hustý, jak dělal tohle...
Tak nám to ukaž, Martine.
Dělej! Jenom jednou. Na parketu.
-Ruplo mi v zádech. -Ne, Martine, tak dělej!
-Něco nám předved'. -Tommy, ty znáš všechny ty pohyby.
-Tak nám to ukaž, krucifix. -Ukaž si to sám.
Tak čumte, volové.
Bylo to takhle nějak a pak dolů. Bác!
To jste nečekali!
Na zdraví!
Nesmíš hejbat nohama.
-Neběhej! -Martine, ty zvedáš nohy...
Neběhej!
-Jedna noha musí pořád zůstat na zemi! -Takhle.
Raz, dva, tři...
-Ty jsi zešílel? -Já nevěděl, jak se to dělá!
-Vážíš dvakrát tolik co on! -Další. Tak dělej!
Raz, dva, tři...
Sejmi ho!
-Dobré ráno. -Dobré ráno.
Zdravíčko.
Fajn, prošli jsme veškerou látku...
Haló! Mohli byste se laskavě soustředit? Dobrá.
Prošel jsem s vámi látku, národní i historické výzvy způsobené...
...indu... indrustri...
...indrustri...
způsobené industrializací.
Pojd'me se tedy na letošní učivo podívat společně,
abyste měli lepší představu. Co?
Martine!
Bylo to fajn, dík.
Skvělá oslava.
Co děláš?
Nemůžu řídit.
Neříkal jsi půl promile? Chtěl jsem to zkusit.
-Ahoj, zlato. Musím hodit Martina domů. -Proč?
-Ahoj, Amálie. -On nemůže řídit...
-Musíš nakoupit... -Má auto v servisu.
Nikolaji, ale nemáme mlíko a toalet'ák
a taky plíny a slámu králíkovi do klece.
-Slyšíš? -Rozumím. Ahoj, zlato. Pusu.
-Musíme zavolat klukům. -Chtěl jsem to jenom zkusit.
Tohle má větší potenciál. Zavolej Tommymu!
To jako vážně? Stavíme se, protože...
-Protože Nikolajovi šiblo. -Ne!
Protože Martin je hrdina, který se rozhodl, že to nezabalí.
Jedeme. Pokládám.
-Co to slyším? Co to slyším? -Uklidni se, nebyla to žádná divočina.
Jen jsem si párkrát slušně loknul, uvolnil se a čekal, co bude.
-Takže dáme panáka? -Ne. Jak to šlo? Výuka?
Bylo tam pár verbálně motorických škobrtnutí.
V podstatě...
ověřujeme Skarderudovu teorii v praxi.
-Sbíráme materiál. -Jo, přesně.
A co když se zmastíme tak, že jako Martin nebudeme moct mluvit.
Ale já mohl mluvit.
Uklidněte se. Nejsme první v dějinách, kdo si přes den trochu přihne.
Třeba Hemingway. Večer pil jen do osmi, aby měl ráno na psaní čistou hlavu.
A psal mistrovsky.
Takže jestli to máme zkusit, musíme na to jít takhle.
Mně to přijde skvělý.
Mně taky.
Ale pak o tom napíšeme geniální psychologickou studii,
aby to nebylo jenom blbnutí.
-Fajn. -Co mám napsat?
Ověření hypotézy Finna Skarderuda,
že od narození máme o půl promile méně.
Prima, tak sepíšeme protokol.
Denní požívání alkoholu ve snaze docílit konstantní hladiny půl promile
za účelem sběru materiálu o psychologických,
verbálně motorických a psychorétorických účincích.
Dále zkoumání zvýšeného sociálního a odborného výkonu.
-Takže pít budeme jen v pracovní době? -Dobře.
No jasně. Jinak to nejde.
Jako Hemingway. Žádný alkohol po osmý a o víkendu.
Sakra? Otto, do háje!
Krucinál, Otto!
Podívej se na mě! Herdek! Musíš říct, když chceš čurat. Už jsi velkej.
-Mami, já se počural. -Pšššt! Ted' ne. Probudíš je.
Musíš to říct, než začneš čurat, ne až potom.
Vidíš... ted' už je to k ničemu.
Proč tu tak křičíte? Spala jsem dohromady dvacet minut.
-Uklidni se. -Tři roky jsem nespala celou noc.
-To je mi fakt líto. -Co to je? -Chcanky. -Ty ses počural, broučku?
-Proč jste se nevyčurali před spaním? -Fakt boží otázka!
-Dělej si to sama, když jsi tak chytrá. -Taky že budu. Není ti zima, broučku?
-Nikolaji, je snídaně! -Už jdu, začněte beze mě.
Nikolaji!
Malthe, odlož ten mobil, pokud se o tu zprávu nechceš podělit.
-To nechci. -Prima. Pryč s tím.
A zavři dveře.
Dnes nás čeká takový testík.
Chci zjistit, jak si stojíme.
-Josephine. Jmenuješ se Josephine, ne? -Ano.
I vy ostatní se můžete zapojit. Vrátím se ted' k tomu,
co jsme probírali bud' letos nebo loni.
Josi, dobře poslouchej.
Jsou volby, kandidáti jsou tři. Koho si vybereš?
-Rozumíš? -Rozumím.
První: zčásti ochrnutý po obrně.
Má vysoký tlak. Chudokrevný. Vůbec trpí řadou vážných chorob.
Když se mu to hodí, lže,
o politice se většinou radí s astrologem.
Podvádí manželku, hulí jak fabrika a přehání to s pitím martini.
Další. Číslo dvě: má nadváhu a už prohrál troje volby.
Trpí depresemi. Měl dvě srdeční příhody.
Absolutně se s ním nedá spolupracovat, je svéhlavý. Nonstop kouří doutníky.
Když jde večer spát, obrátí do sebe moře šampaňského,
koňaku, portského a whisky. A před usnutím si dá dva prášky na spaní.
A poslední, dámy a pánové, trojka:
Je to vyznamenaný válečný hrdina. K ženám se chová uctivě.
Miluje zvířata, nikdy nekouří a pivo si dá jen opravdu výjimečně.
Josi, koho bys volila?
-Toho posledního. -Toho posledního. Číslo tři. Dobrá.
-A co ostatní? -Číslo tři.
A jéje! Skvěle, protože jste vyloučili...
Franklina D. Roosevelta.
Winstona L. Churchilla. Zato jste si zvolili, zaplat'pámbůh... tohohle chlapíka.
Hitlera?
Pozor! Je to sice legrace,
ale má to důležitou pointu,
kterou, doufám, jednou pochopíte.
Svět nikdy není takový, jaký ho čekáte.
Bude to fuška,
ale třeba to ještě stihneme.
Jasone, strana 83.
V Dánsku jsem se narodil,
tam svůj domov já mám,
ze země té já vyrůstám...
Zadržte! Stop!
Stop!
To je jak vánoční večírek ve swingers klubu. Dejte pokoj.
Claro, vážně, zpíváš božsky, ale tady nejde o to, abych tě slyšel já.
Musíte se slyšet navzájem, herdek!
Vstaňte.
Zavřete oči.
A bud'te úplně klidní.
Opravdu.
Nohama pevně na zemi...
A ted'...
Ted' zas oči otevřete.
Dobré ráno.
Ted' budete zpívat ušima,
srdcem, celou duší.
A... chyt'te se na chvíli za ruce.
At' vámi prochází ta energie.
Přesně. Najdeme společný tep.
Já udám tón. Dobrá?
V Dánsku jsem se narodil,
tam svůj domov já mám,
ze země té já vyrůstám,
odtud do světa jsem vyrazil.
Ta svěží dánská pláž,
kde předci dřímou v mohylách,
kde vůni jablek všech ty znáš,
kde chmel dozrává v rovinách.
Tebe já miluji,
Dánsko, ty vlasti má!
-Tak co? -Hele, ono to funguje.
To ti povím. Je to přísný. Podle mě se to dá i fetovat.
Pak to z tebe tolik netáhne a je to účinnější.
Ale vlastně nevím. Ale zapisujte to.
-Táhne to ze mě? -Ne. Co Tommy?
-Nikolaji, kde je Tommy? -Má volno? Asi trénuje prcky.
Napijte se, dáme si to znova.
Copak, Brejlo, rodiče ti zas nedali vodu?
Jasně.
Sakra, ale tuhle ti dát nemůžu.
Hjalte! Pojd' sem. Dej tady Brejlovi napít.
Proč mu nedáš sám?
Tak hele, kámo, jestli chceš hrát zápasy,
koukej být kamarád a dát tady Brejlovi napít!
A jestli vás o svým volnu mám trénovat, mravenci podělaný, koukejte sekat latinu!
Makejte. Roztáhněte se! Přihrávejte si!
Sledujte jeden druhýho!
Jsou na tebe drsný, co, Brejlo? Tak zůstaň hezky tady u mě.
A ted' únik.
Paráda!
Přihraj nazpátek! Jo!
Ahoj.
Ty piješ víno?
Vypadá to tak.
-Ty jsi doted'ka spala? -Jo.
Přijdou kluci na večeři?
Vlastně ani nevím.
Udělám toho dost pro všechny.
Dáš si něco? Kafe? Skleničku vína? Nebo obojí?
-Kafe, děkuju. -Kafe.
-Všimla sis, že Jonas už mě skoro dorostl? -Vážně?
Už mu chybí jenom tohle. Neříkej mu to.
At' to zjistí sám. Znáš ho. Dělal by jak šílenec.
-Mluvili jste o podzimních prázdninách? -Já bych zůstala doma.
Ti, co nemají plány, zůstanou doma.
Nebo můžeme na vodu.
-Cože? -Vždycky jsme jezdili.
-Jo, před osmi lety. -Přesně. Nebyli jsme celou věčnost.
A kluci se aspoň dostanou na vzduch, a taky můžeme... Co je?
Nic.
Mám stejnou otázku.
Co to s tebou je?
Nic. Jen chci jet na prázdniny.
Musím se nachystat.
Haló? Počkat...
-Ahoj, Tommy. -Ahoj.
-Mrkej, co jsem tu našel. -Hergot, co to je?
Chlast.
-Hernajs, kde se to tu vzalo? -Nemám tuchu...
Klíče má jenom pár učitelů.
Možná jsem zapomněl zamknout. Ale jsou tu i noviny.
Ukaž. No jo, máš recht.
Někdo si tu udělal pohodičku. A koukni tady. Placatice.
Mogensi?
-Už jsi to hlásil ředitelce? -Ještě ne.
-Ještě ne? -Ne.
A tady je ještě jedna.
Všiml si někdo z vás, že by žáci ve škole pili?
Během vyučování.
Ve skladu v tělocvičně se totiž našlo několik lahví.
Ne? Předpokládám, že nikdo nemá problém, o kterém bych měla vědět?
-Fujtajbl! -Ten sklad mě mrzí.
Netušil jsem, že tam někdo chodí.
-Musíme být opatrní. -Jo.
Tak dobře mi nebylo roky.
Něco to spouští.
I když jsem střízlivej.
Určitě to má větší potenciál.
Co to vyhnat výš?
To zní slibně.
Petere, nikdo na nic nepřišel.
Tak dobře jsem neučil, ani nepamatuju.
Určitě se z toho dá vytěžit víc.
Myslíš něco nekontrolovanějšího?
Jo. Nemůžeme přece vědět, jestli na stejnou hladinu reagujeme stejně.
Jasně.
Petere, ty přece zbožňuješ Klause Heerfordta.
-Neuvěřitelný pianista. Pustil bys to? -Jo.
Hrál jen v momentě, kdy nebyl opilý...
ale ani střízlivý.
Zato byl naprosto famózní.
A to jsme někde na úrovni Čajkovského.
Jo.
Samozřejmě ale nevíme, jestli na stejnou hladinu reagujeme stejně.
-Co takhle si dát, at' to zjistíme. -Hele, klídek.
-Tak jsme alkoholici, nebo ne? -Alkoholici nejsme.
Rozdíl je v tom, že my na rozdíl od alkoholika umíme přestat.
Přesně. Tady je Klaus Heerfordt a jeden jeho stejně nametenej kámoš.
To je nádhera.
Tak co zapíšeme?
Část 2
Individuální promile.
Denní požívání alkoholu za účelem dosažení variabilní a individuální hladiny
ve snaze o docílení optimálního odborného a sociálního výkonu
a s tím spjatý sběr materiálu o psychologických
a psychorétorických účincích.
Kdo začne?
Tot' otázka...
Dobrý den,
drazí, mladí přátelé.
Všem vám přeji Št'astný nový rok.
Zatím.
Ahoj, Martine.
Churchill svůj alkohol miloval...
Díky!
Ajaj!
Sakra, co se děje?
Dobré jitro!
Proboha, co to bylo?
Martine, jsi v pořádku?
Postarám se o něj. Jen se bouchnul do nosu.
Martine, ted' se dívej.
-Já krvácím? -Udělám takový tampon.
Trochu krvácíš.
Jo, vidím to.
A nacpi si to tam.
Pořádně.
Prima.
A tohle si vem s sebou.
Bez obav. Nic se nestalo.
Fajn, jdeme na věc!
Uhodnete, co máte společného s těmito třemi pány?
-Platí to i pro holky? -Ano. Platí to i pro holky.
A vám, kteří jste posledních 18 let prospali, sděluji, že toto je...
generál Grant, Ernest Hemingway a starý dobrý Winston Churchill.
Co s nimi máte společného?
Chlastáte jak duhy.
Týden co týden. Jak je rok dlouhý.
Moře alkoholu, a proto vám ted' položím pár otázek.
Jasone, ty rozhodně nezahálíš.
Kolik toho vypiješ za týden?
To... vážně netuším.
Neboj, já to nikomu neřeknu.
Národní centrum zdraví doporučuje maximálně 170 gramů alkoholu pro muže
a 80 pro ženy.
Jasone, vypiješ toho víc nebo míň?
No... piju ve čtvrtek, v pátek a v sobotu.
A někdy i v neděli. A ve středu, když se hraje Champios’s League.
Kolik?
Asi 170 gramů ve čtvrtek, v pátek a v sobotu. A tak 60 v neděli a ve středu.
-Větší panák má 12 gramů. Takže týdně? -Když se urodí, takových 50-55 panáků.
-Cože? -55.
55. Dobrá. Caro? Jaká jsou pravidla Běhu kolem jezera?
-Rozumíš otázce? -Ano.
Na čas se běží kolem jezera a přitom se musí vypít basa piva.
-A když se pozvracíte? -Jako synchronně?
I na to jsou pravidla?
Tak soudce čas ubere, ale když se někdo pozvrací sám...
Tak vám čas přidají. Chápu. Chci vidět ruce.
Kdo všechno se toho běhu účastní?
Všichni.
Přísahám, že to na vás není poznat.
Tohle je vážně zajímavé, bavíme se totiž o Churchillovi.
Nejenže napsal 37 knih čítajících 58 svazků,
namaloval přes 500 obrazů, získal Nobelovu cenu za literaturu
a jako jeden z největších vojevůdců světa vyhrál 2. světovou válku, ale také řekl:
“Před snídaní nikdy nepiji.“
Takže když běháte po světě namol opilí
a zvracíte na ploty, ulice a bulváry, nemusíte si připadat sami,
poněvadž jste v dobré společnosti.
Grant, Hemingway i starý dobrý Churchill
by vás v Běhu kolem jezera rozdrtili a ani by se při tom nepozvraceli.
Jestli vás pustíme k maturitě z dějepisu, táži se, kdo z vás, ambiciózní mládeži,
rupne a kdo to udělá?
Jinými slovy, kdo z vás si jako Hemingway vystřelí mozek z hlavy
a kdo vyhraje světovou válku?
Josi, pomoz mi. Ty máš Den D v malíčku.
Pojd' sem.
Řekni mi tři důvody, proč byl Den D takový úspěch.
Den D byl den...
kdy spojenci obsadili pláže ve Francii.
Ano. A kde?
-V Normandii. -Přesně tak.
-Ahoj, Martine. -Zatím.
Objednal jsem nám kánoe.
Martine? Martine...
-Kolik máš? -Jedno. Někde kolem jednoho.
Fantazie.
Néééé. Já už vzala službu. Netušila jsem, že to myslíš vážně.
Opravdu?
Nemůžeš to změnit?
Uvidíme se zítra.
Sigrid... ten citát.
“Odvážit se znamená na okamžik ztratit půdu pod nohama.“
“Neodvážit se znamená ztratit sám sebe.“
Jdete do boje?
Vstaňte!
Ruku na srdce.
I ty, Brejlo.
Znám jednu krásnou zem,
kde mocné buky šumí,
na březích slaný Balt,
na březích slaný Balt.
Do toho!
Hjalte!
Kluci, já ted' nemůžu!
-Dokonči to, krucinál! Hjalte! -Co to má bejt, sudí?
Herdek!
Znova!
Přihraj Huximu!
Hjalte, krásná přihrávka!
Fajn, kluci, ted' mě poslouchejte!
Hjalte! Přihraj Kasperovi!
Makej! Dál! Huxi, ted' Brorovi!
Kopni to Brejlovi!
Přesně!
Makej, Brejlo!
Jsi pašák, Brejlo.
Tommy! Ty jsi nejlepší trenér na světě!
Skluz!
Na tohle je skluz jako dělanej!
Tohle se smí?
Sklouzek!
A zase skluz!
Se bojíš mýho sklouzku, co?
A je to! Bravo!
Chtěl bych mít pár dětí, co by běhaly po zahradě.
To mi chybí.
Ale jakmile potkáš ženskou, okamžitě znervózníš a začneš uklízet.
-Nemůžeš se hodit do klidu? -To mi děti nenapíská, Tommy.
Vždyt' máš žáky. Do smrti na tebe nezapomenou.
Co? V momentě, kdy vykročí z brány, zapomenou, že jsme kdy existovali.
Ahoj, Sebastiane.
Ahoj. Jsi v pohodě?
Jo, učil jsem se.
Počkej. Sice neučím psychologii, ale nemám dojem, že jsi v pohodě.
Co se děje?
-Nějaká láska? -Co?
Taky jsem měl zlomený srdce. Jednou. Nebo dvakrát.
Posad' se.
-Jedno ti o holkách povím... -Petere, o to nejde.
Tak o co jde?
O tohle všechno.
Škola, úkoly, známky...
-Už loni jsem se u zkoušek sesypal. -Ty už ted' myslíš na zkoušky?
Ale já nemám na vybranou. Nemůžu znova opakovat třet'ák.
No tak...
Děsivá představa.
Hlavně mít průměr do 1,2. Jinak mě nevezmou na medicínu.
Ale ve finále budu rád, když prolezu.
Napadlo tě někdy dát si před zkouškou frt'ana?
-Cože? -Prostě panáka.
Nebo dva. Aby to maličko otupilo strach...
a rozvázalo ti to jazyk.
Asi to zní šíleně, ale zůstane to mezi náma.
Makej! Jsme moc blízko.
Tati, zaber!
-Skvělý, mami. -V prvním člunu zjevně spolupráce vázne.
-Jenže my nebyli připravení! -Makej!
-Jonasi, tady je krásně. -Jo, tady je to placatý.
-Jsme na místě? Už kotvíme? -Jenom jsme trochu nakřivo.
-Rádi vám pomůžeme, stačí říct. -Martine, přestaň provokovat.
Mám vzít tu vodu?
Zasuň to sem.
-Sem? -Jo, prostě...
Ne.
Já chci jinýho part'áka.
Proč máte s mámou vždycky největší stan?
A proč jsme 70 metrů v lese, když vy máte výhled na moře?
Žije to v Africe?
Ne.
-Žije to v... -Je to...
-Ted' jsem na řadě já. Nepředbíhej! -To bude dlouhej večer.
-Je to kapustňák? -Cože?
-Ne. Pokus se to zúžit. Ptej se... -Ale já se snažím.
-Žije to ve švédských lesích? -Ne.
-Žije to na savaně? -Ne.
Nežije to na savaně.
Když to nežije na savaně ani ve švédských lesích,
tak to musí být kukačka.
Kukačka.
-Kalkulačka? -Kukačka. Nevím, jak se to řekne švédsky.
-A je to ono? -Ne.
-Musíš ten výběr zúžit. -Ty to nechápeš?
-Už tomu rozumím. Jak se to říká... -Jdeme dál. Žije to ve vodě?
Takže já se zeptám a tak vyloučím další možnosti.
Přesně. Ted' už ti zbývá jen 1224 milionů zvířat.
-Tak Kaspere. -Losos.
Co se to děje?
-Ty brečíš? -Jo.
Proč?
Asi jsi mi chyběl.
Ty mně taky.
Stýskalo se mi po nás obou.
Dlouho.
Možná až moc dlouho.
Tak na co jsi zas přišel? Nezačneme panáčkem?
Mluvil jsem s primářem na psychologii v Královský nemocnici
o kapitole, kterou nazval “Škodlivá konzumace alkoholu“.
-Škodlivá tady znamená dlouhodobá. -Takže chceš přestat? -To ne.
Měli bychom prozkoumat kompletní spektrum alkoholu.
Pro tu naši studii.
Skarderud mluví o “zážehu“.
Po sedmi až deseti panácích
je člověk bud' unavený a jde domů,
nebo má v puse neklid. S jídlem roste chut'. Prostě frrrrrrrr!
Člověk by vypil cokoli, nemá dno.
Podle mě se musíme propít do zážehu...
...a pak jít ještě dál.
Prostě totální očista.
Dokonalý zapomnění.
-Tady já asi končím, pánové. -Ne, vážně?
Asi je načase vrátit se k rodině.
Já jdu do toho.
Ahoj. Co děláte?
-Jste namol? -Ne, to nejsme.
-Určitě? -Jo. Tak co?
Jdeme na capoeiru a pak k tátovi,
až vy se tu budete veselit, nebo co to tu vlastně děláte, vy magoři.
Nezapomeň na zítra nakoupit. Čerstvou tresku.
-Jasná zpráva. -Čerstvá treska.
Píšu si, čerstvá treska. Nazdar, děti.
Užijte si capoeiru.
-Čerstvá treska. -Čerstvá treska.
-Už jdeš, Tommy? -Jo.
-Máme všechno? Chlast? -Všechno je tady.
-Začneme tímhle. -Co to je? -Peychaud’s bitters.
-To je bez alkoholu? -Ale kdeže, alkohol je úplně ve všem.
Pět, šest, sedm, osm, tak. A ted' čtyři kostky cukru.
-Aha, už chápu. -A ted' rozdrtit. Potřebujeme led.
-Tohle je dost piplačka, ne? -Ne.
Jinak můžeme rovnou pít líh.
-Co to je? -Sazerac. 5 cl bourbonu, 1 cl absintu.
Zkomponovali ho jazzmeni v New Orleans, aby to vypadalo jako neškodnej koktejl.
Ale je to čistej alkohol. Jednoduše...
-Kurva, proč tím kroužíš? -To abych to obalil tím absintem.
Vidíš?
A ještě poslední tečka. Ted' potřebuju ten pomeranč, Tommy.
Ukroj mi to takhle. V tomhle je lahodný olejíček, takže...
-Tohle já nepotřebuju. -Ale jo. Pěkně tím objedeš hranu.
-Přivoň si. -Dej to sem. Jo? Už můžu?
Tak to prrr, počkej na nás. Na zdraví!
To mě poser!
Tak co napíšeme?
Část 3
Maximální promile
Maximální promile.
Pokus, jak masivní konzumací alkoholu docílit maximální hladiny
se zvláštním zaměřením na sledování
emancipačních psychologických účinků.
Pokus je přesunut do soukromí
ve snaze vyhnout se negativním interferencím z/od okolního světa.
A je tu další runda. Martine, nedáš si drink? Co?
-Já mizím. -Fakt si nedáš?
A je to!
-Zatím. -Na zdraví.
Děláš si prdel? Něco takovýho jsem v životě nepil.
Já se pominu.
-Je to ukrutně silný. -A taky dobrý.
Víš to jistě, Martine?
Ojoj.
Já se snad zjevím. Co to je?
Na zdraví!
Na zdraví.
-Jak ti to tancuje? -Na hovno.
Martine!
A je to.
Paráda.
Na zdraví!
Jedeme dál!
-Nesmíš to tam klopit. Jen si srknout. -Na zdraví!
Musíme dál! Až na vrchol!
Martine.
Kde má...te če...rstvou tresku?
Obávám se, že čerstvá došla. Máme jen mraženou.
Jakdo, že ji nemáte?
Když je ded'ka sezóna?
To je sice možný, ale...
Hej, počkat!
Pane, prosím vás...
Jednou jsem tresku chytil rukama. Prostě jsem ji drapnul...
-To bylo... -Tady je.
-Ty vole, co to děláš? -Tady byla!
Chytím kraba a na toho kraba chytím tu tresku.
Volové, musíte dodržovat pravidla.
Navlečte si záchrannou vestu.
-Jak to, že neumíš plavat? Učíš tělák. -Sice učím tělák, ale...
-Kašlete na tresky. Jde se pařit! -Už letím!
-Co? -Už letím!
-Petere! -Si děláš prdel!
Drž hubu!
Uvidíme se v baru!
Ó, jaká krásná noc!
Musíme se najíst! Musíme jíst!
Dám tisícovku za rybí filé!
Dva, tři tisíce...
Vemte si svoje peníze. Dejte pokoj.
Tak já je sežeru.
Krucinál, to snad není pravda!
-Karen, dej mi sedmačtyřicítku! -Ale to je vánoční speciál.
Sedmačtyřicítku!
-Poslední runda. -Tommy... -Poslední runda.
Ty už jsi svý piva vypil, kamaráde. Dobrou noc celou noc.
Poslední runda!
Slez dolů! Hej!
At' nám zatancuje! Jazz dance!
Tancuj! Tancuj!
Tak jdete?
Jste tady?
Fuj, Nikolaji, ty ses pochcal!
To je humus.
Auvajs!
-Co se stalo, maminko? -Táta se počural do postele.
-Fuj, to je hnusný. -Proboha, jsi jak doga.
Co se děje? Hele, uklidni se. Víme vůbec, kdo...
-Otto na mě taky čurá. -To snad nemyslíš vážně! Pojd'te, děti.
Kouknem se na televizi.
My už vstáváme? Ted' hned?
-Nikolaji, co to děláš? -Zjišt'uju, jestli můžu trochu řídit.
Řídit? To je chůvička!
-Pomohla bys mi vstát? -Zapomeň!
Ty už se nemůžeš starat o děti!
No, broučku, pšššt!
Tohle si vyřeš sám! Jedeme k ségře.
Nikolaji, vnímáš mě?
-Haló, tady soused. -On krvácí.
-Prosím vás... -A vezměte i Kenyu. Musíme ho zvednout.
Já nemůžu...
-Pojd'te, hezky na nohy. -Já nemůžu...
Já ho odvedu.
-Ahoj, Jonasi. -To není náš dům, tati.
Pojd', jdeme domů.
-Počkej... -Hele, uklidni se.
Tak fajn.
Musíš dětem vysvětlit, co se stalo.
Dobře. Tak jo.
Včera jsem se trochu opil.
Ale tati, ty jsi opilej už dlouho. Že jo?
Jo.
Podle mě to ví všichni.
-Prosím, běžte k sobě. -Ted' jsme si sedli.
Hned!
Co se děje, Martine?
Já tě nepoznávám.
Já už tě taky delší dobu nepoznávám.
Vůbec spolu nemluvíme.
Deset minut na prázdninách a pak hned zase zmizíš.
-A to říkáš ty. -Jo.
Ty ses přede mnou uzavřel už dávno.
Jasně.
Mně je fuk, že chlastáš s kamarádama.
O to tu vůbec nejde.
Celá tahle země chlastá jako smyslů zbavená.
Jsi duchem úplně jinde, přiznej si to. To je ten problém.
Jsi absolutně neviditelný!
A když se bavíš, nikdy to není se mnou.
Ty se taky bavíš s jinýma než se mnou?
Bavíš se s někým jiným než se mnou?
Martine, já přece nemohla...
Nemohla jsem tu na tebe věčně čekat.
Tak tu na mě nečekej.
Vypadni.
Vypadni odsud.
Vypadni.
Sakra, vypadni!
Co mi to tu kurva říkáš? Co mi to říkáš?
Na mě nikdo čekat nemusí!
Ověření teorie Finna Skarderuda, že člověku při narození chybí půl promile,
tady končí...
Z důvodu nedozírných negativních sociálních dopadů
a zároveň pro nebezpečí...
Alkoholismu.
Dnes se tu mimořádně scházíme v krajně nepříjemné záležitosti.
Samozřejmě doufám, že jste si užili vánoční prázdniny.
Soustavně mi chodí hlášení, že jeden nebo více členů sboru
již delší dobu v areálu školy požívá alkohol.
V denních hodinách.
Doposud jsem to odmítala jako bohapustý výmysl, ale...
-Už jdu. Budu hotovej tak za tři... -Ale...
Tommy.
-Tommy, co se děje? -Jsem jenom trochu unavenej.
-Možná bychom měli... -Já si tady sednu.
Dneska studuje spousta usmrkanců...
strašně s tím bojujou.
Pokračujte. Pardon.
-Tommy! -Krucinál.
Klacíku.
Ahoj, Klacíku, vidíš, kdo přišel na návštěvu?
Sakra!
Obejmi mě, starej brachu.
-Já zírám, tys tu uklidil? -Jo.
-V lednici máš i nějaký těstoviny. -Zůstaneš na večeři?
Tak já... Prostřu stůl.
-Mám i pár studenejch lahváčů. -Tommy...
-Radši je tam necháme. -Jo, radši je tam necháme.
V tý škole jsem to fakt podělal. Už se to nebude opakovat.
Já vím, byl jsem v jiný galaxii,
ale byla to fakt prča.
A tobě to pomohlo, nebo ne?
Byl jsi parádně nakopnutej, a přitom takovej klidnej...
-Co záda? -Žádná změna.
To se spraví. Brzo uděláš tohle a pak zas tohle, jako vítr.
Tommy, uklidni se.
Jasně.
Já jsem klidnej.
Ty, Martine...
Nemusíte sem furt chodit. Já to nechci.
Radši ne.
Mám to pod kontrolou. Slibuju, že do školy zavolám.
Prima. Tak jo.
Ale dáme si vědět, ne?
Co je?
Tohle stojí za starou belu.
Jak to myslíš?
Tohle si nepřej.
Ale tobě já fandím, Martine.
A Anice. Vždyt' víš.
Martin a Anika.
Patříte k sobě.
A já vím, že ji miluješ.
Hlavu vzhůru, starej brachu!
Slibuješ? Tak si tě pamatuju.
Ty dokážeš všechno.
Tak jo.
Dík.
Zatím.
-Ahoj. -Ahoj.
Tak...
Dáš si něco?
-Dobrý den. -Dobrý den. -Dáte si něco k jídlu?
Jen skleničku bílého.
-Jistě. -Ledového.
Nemám hlad.
Kasper souhlasí s dvojí oslavou.
Jedny narozeniny u tebe, jedny u mě. Jestli chceš, můžeš pozvat svoji matku.
Jo. Proč ne.
-Proto ses chtěl sejít, ne? -Jo.
A taky jsem chtěl...
Nebo ne. Dobře. Prima.
-Chybíš mi. -Co?
-Chtěl bych ti říct... -Sklenička bílého pro madam.
-Chci se omluvit. -Prosím tě...
Dlouho jsem na tom byl mizerně.
Dívám se ted' na tebe a říkám si, kolik času jsem promarnil,
když jsem se v tom plácal.
Tak promiň.
Říkala jsi, že jsem tě k sobě nepustil. Jestli to tak je...
-Já nemůžu, Martine. -Tak je to největší blbost mýho života.
Tak jo.
Myslela jsem, že probereme Kasperovy narozeniny a praktické věci.
Jasně, ale já bych chtěl...
Můžeš mluvit o Kasperových narozeninách a o praktických věcech. Jinak odcházím.
Smím snad říct, že...
bych si přál být s tebou?
Společně se někam posunout? Vždycky jsme to uměli.
To už je dávno.
-To není pravda... -Martine, je to dávno.
Není nám sto. Vždyt' jsem hned tady.
I ty jsi tady a neskutečně ti to sluší.
Není pozdě. Máme ještě spoustu let.
Aniko...
A já tě miluju.
Promiň.
Ty mě miluješ?
To nejde.
Promiň.
Aniko...
-Už musím jít. -Zůstaň.
Nemůžeš chvíli počkat?
Můžu poprosit o kabát? Děkuju.
Dobré ráno, Martine.
Dobré ráno.
Nuže... čeká vás zkouška z dějepisu.
Dobrá...
Už vás toho víc nenaučím, ale víceméně...
jsme leccos probrali.
-Leccos jsme probrali? Co to znamená? -Co prosím?
Probrali jsme snad všechno, nebo ne?
Jistě.
Jako byste zařadil jinou rychlost.
Jo. To máš asi pravdu.
My jsme absolutně ready.
Fajn.
Díky, Malthe.
To rád slyším.
Tak si užijte studijní volno. A zlomte vaz u zkoušky!
Sebastiane, jsi na řadě.
Vyber si číslo.
-Jaké to je číslo? -Tři.
Sebastiane. Vytáhl sis zamilovaný téma! Kierkegaarda!
-Já nemůžu. -Ale můžeš!
-Ne. -Nech toho. Zvládneš to levou zadní.
-Pamatuješ si něco? -Nepamatuju si vůbec nic.
Protože nejsi uvolněný.
-Vypij tohle! -Já myslel, že jste s tím přestal.
Dělej, pořádně si lokni. Ale nezvykni si na to.
Ještě si dej.
A mně dej taky.
A sakra. To je vyšší moc.
Člověk...
podle Kierkegaarda
je syntézou
duševna
a tělesna.
Sebastiane, napij se vody.
Aby sis utřídil myšlenky.
Pojem úzkosti jsem si vytáhl, ne?
Jo... Kierkegaardova analýza úzkosti ilustruje krom jiného,
jak se člověk může obecně vztahovat k možnosti selhání.
-A co je ještě důležitější? -K vlastnímu selhání.
Je nutné přijmout sebe jako chybujícího,
aby člověk mohl milovat jiné a život.
Sebastiane, můžeš uvést nějaký příklad?
Ano. I já jsem chyboval.
A ted' dolů!
Pojd' sem, Klacíku.
Miluji pestrý svět
vzdor jeho bídě a sváru,
pro mě je Země nádherná
jak v čase našich otců.
Já plakal jako ostatní,
když má bublinka praskla...
Máš dvojku.
Ale bublinka není celý svět
a svět sám za nic nemůže.
Dobrá práce, Sebastiane.
Blahopřeju. A ted' už mazej slavit.
Kdyby nebylo zač bojovat,
co by pak z nás se stalo?
A proto tenhle svět miluji
vzdor jeho bídě a svárům,
vždyt' země je dosud nádherná
jako tenkrát za úsvitu věků.
-Ahoj, Martine. -Ahoj, Petere.
-Neměli bysme... asi ho poneseme, ne? -Určitě.
Znám jednu krásnou zem,
kde mocné buky šumí,
na březích slaný Balt,
na březích slaný Balt.
Vlní se na kopcích, dolinách,
ta země Dánsko se jmenuje
a je to Frejin sál
a je to Frejin sál.
Na Tommyho.
Co by ted' udělal Tommy?
Ahoj. Mluvil jsem s Kasperem.
-Stůl pro tři? -Díky.
Dáte si nějaký drink?
No...
Nějaký drink, říkáte?
Potřebuju Juvé y Camps.
-Jak se vlastně máš? -No...
Hodně myslím na tamtoho.
Co na domácí frontě? Jak je? Už se to uklidnilo?
-Asi jo. -To je dobře.
Máme ted' takovou dohodu, kterou jsme dřív neměli.
Vážně? Děti už se odstěhovaly? Nebo se přestaly v noci budit?
Trochu pomohlo, že už se v noci nepočurávám.
Tyhle drobnosti často dokážou hotový zázraky.
Máš recht, to je užitečnej trik.
Jo, klape nám to.
Dokonce i Amálie musela uznat,
že nás to někam posunulo.
...taky mi chybíš.
-Dám si ještě krevety. -Proč musí krevety mít jikry?
-To nikdo nežere... -Já bych moh jikry od rána do večera.
-Bojíš se, že ztloustneš? -Ani náhodou.
Zajdeš s ní třikrát na večeři a lítáš tři metry nad zemí. Slyšels to?
-Peter s někým randí. -Kdo to je?
-To je ta z vánočního večírku? -Jo.
Zajímala se o chrámovou hudbu.
Tak jsem ji vzal do dílen, chytil do svěráku
a naučil ji starý dobrý fis...
Ty jsi kretén.
-Je to ta malá suplentka na keramiku. -Ta je fakt milá.
Suplentka na keramiku? Je to velká učitelka umění!
Ale jo, je děsně sympatická.
-Proč říkáš, že je malá? -Protože je malá.
Moc...
Mám tak vyschlo v puse, že bych vypískoval bicykl.
Pane vrchní! Potřebujeme vinný lístek.
-To je maturitní večírek 3. Y! -Ty vole, no jo! To je 3. Y!
Blahopřejeme!
Podle mě nám Tommy fandí.
Taky si myslím...
Na zdraví!
Co to děláte?
Viděls to? Vyhazovali mě do vzduchu! Vyhazovali mě do vzduchu!
Lok! Lok! Lok!
Martine.
Přišel tvůj čas! Bude se tancovat! Dělej!
Dělej! Ukaž ty starý pohyby! Jak to bylo?
Pro Idu