BASERT PÅ EN SANN HISTORIE
NETFLIX PRESENTERER
DEN UTROLIGE HISTORIEN OM ROSE ISLAND
STRASBOURG NOVEMBER 1968
Monsieur Gary.
Ja, monsieur.
Hvem er den sykelige mannen? Var han ikke her i går også?
Han har vært her i en uke. Han er en italiensk ingeniør.
Den rare bilen utenfor, er den hans?
Ja, det stemmer.
Han ber innstendig om at du leser noe i en mappe han har med.
Jeg ville ikke plage deg.
Fortalte du ham at vi håndterer tvister mellom suverene stater?
Han sier han er et statsoverhode,
og at han nekter å dra før jeg gir deg mappen.
Jeg tror han er litt gal, og veldig bestemt.
Ok. Gjør som jeg sier.
Gi meg mappen, og lag litt oppstuss rundt det.
Her er mappen jeg fortalte om.
Takk, takk skal du ha!
Jeg skal lese den grundig.
Greit. Takk, monsieur. Ha det.
DE FORENTE NASJONER
Hvor er han?
-Hvem? -Den gale mannen med hoste.
-Jeg klarte å bli kvitt ham. -Nei!
Send ham til kontoret mitt. Jeg må snakke med ham. Fort, fort!
Signor Rosa, jeg må spørre deg om du vet hvilken dag det er og hvor du er.
Den 10. november 1968,
Strasbourg, Europarådet.
Og hva kan, signor Rosa, Europarådet gjøre for deg?
Redde øya mi.
Har du kjøpt en øy?
Jeg har laget den.
Han har laget den.
Hvor mange dager tok det deg å lage øya?
Ikke si seks, det ville være et utrolig sammenfall.
Nei, ikke seks dager. Jeg brukte måneder.
Så du eier en øy du har skapt.
Ja... Nei, ikke skapt. Jeg er ingeniør. Jeg bygget den.
Så…
...kanskje verdenen på øya…
Jeg burde bare dra. Denne mannen er forvirret.
Han trenger hjelp, men ikke fra oss.
Jeg trenger hjelp fra Europarådet.
Rolig, signor Rosa.
Jeg kan ikke være rolig. De kommer for å ødelegge alt.
Er dette øya du har bygget?
Ja, for som sagt er jeg ingeniør.
Doktor meg i ræva, faen ta deg!
Hør på meg. Vi er allerede doktorer.
Vi har bestått eksamen, så nå er vi ingeniører, ikke...
Ingeniør meg i ræva, faen ta deg!
Hva faen gjør du?
Straff!
Straff? Jeg snakket jo bare… Det er urettferdig!
Han har rett. Hvis du utfordrer en proff…
-Du stjal glasset mitt! -Straff!
Jeg prøvde bare å snakke med ingeniøren!
De insisterer. En rettferdig straff ville være...
...å få ham til...
-...å gjøre seg til latter! -Nei, nei!
-Reglene er ikke... -Gjøre seg til latter!
-Jeg tapte ikke! -Til latter!
Den første jenta som kommer inn,
skal han prate til, og når hun minst venter det,
skal han kysse henne på leppene!
Faen!
Hei.
Hvordan går det?
Godt å se deg.
Jeg kommer straks. Ja...
-Kyss! -Vel, det...
Altså, vi har tatt eksamen i dag.
Kyss!
-Jeg er offisielt ingeniør. -Kyss!
-Gratulerer! -Takk.
Vi kan ikke gjøre kyssegreia.
Det går ikke.
Jeg skal kysse deg fordi jeg tapte et drikkespill.
-Å ja. -Jeg tapte ikke engang.
De gir seg ikke...
Karer! Vi kan ikke gjøre det. Det går ikke.
Det er ingen vits å...
Ja, det nytter jo ikke at de fortsetter å...
Vi kan jo ikke gjøre det.
Du ser bra ut.
Du ser også veldig bra ut.
-Jeg mener det. -Takk.
Lyst på en drink?
Vel, uansett…
For en tilfeldighet at vi traff hverandre her...
Ikke egentlig. Bologna er ingen storby.
Vel, det er sant.
Sist vi møttes,
var du sammen med den fyren, som...
-Carlo. -Carlo! Akkurat, Carlo.
Carlo.
Er han her nå?
Vi har hatt problemer i det siste.
Jeg beklager.
Nei, det gjør du ikke.
Vel, det var jo tydelig at...
Vel, at forholdet var...
Midlertidig.
Hvor lenge varte det? Et par måneder?
-Tre år. -Tre år?
Det er nesten like lenge som oss.
Foreldrene dine liker ham nok.
-Hva er galt? -Foreldrene mine likte deg.
Faren din hatet meg.
Han hatet deg kanskje litt, men...
Ikke mye, med tanke på at han nesten mistet synet
da du sprengte TV-en under Italia-Russland-kampen.
Og du beklaget det aldri.
Imploderte. Og han svarer fortsatt ikke.
Vi ble uenige fordi han ville gifte seg etter tre år.
-Imploderte? -Jeg visste det var noe. Gifte seg?
Forsiktig med giftemål. Han er ikke den rette.
Hvordan vet du det? Nå er det du som ikke svarer.
Katoderør eksploderer ikke, det imploderer. Elektronene flyter i vakuum.
Og jeg ba faren din om å sette seg lenger unna.
Jeg ville bare at han skulle nyte kampen. Tre linjer...
-Giorgio, klokka er 23… -Hvordan se en kamp med 3 linjer?
-Jeg må gå. Jeg har skole i morgen. -Vent.
Jeg kjører deg hjem.
Når fikk du deg bil?
Beklager interiøret.
Jeg bygget denne bilen til ingeniøreksamen.
Jeg ville lage noe praktisk.
Og jeg fokuserte mer på motoren enn på interiøret.
For å få fart på ting brukte jeg bestemors sofa som seter.
Hun er uansett død.
-Er bestemor Margherita død? -Ja.
-Hun taklet ikke bruddet vårt. -Det er tre år siden.
Ja, det gikk sakte nedover. Hun forfalt sakte.
-Giorgio… -Hvorfor ble det slutt igjen?
Fordi det er for risikabelt å være med deg.
Du må ta sjanser hvis du vil forandre verden.
Du endrer ikke verden ved å fjerne tre linjer fra en TV.
-Den er vakker. -Hva da?
-Bilen din. -Takk!
Det er snodig, men...
Du har bygget en bil helt selv, og den funker!
Ikke så fin som Diabolik sin, men...
Hvem sin?
Diabolik.
-Diabolik, fryktens konge. -Hvem?
Den nye tegneserien!
-Aldri hørt om den. -Den er storartet.
Den handler om en smart tyv
som alltid har... Som alltid bruker maske...
-De er etter oss. -Er de? Ok, da får vi stoppe.
Hei.
Å ja.
-God kveld. -God kveld.
Er det en grunn til at kjøretøyet ikke har noe skilt?
Fordi jeg ikke har kjøpt bilen. Jeg har bygget den.
Har ikke bilen skilter?
For å være ærlig glemte jeg helt skiltene.
Vel, siden du vil være morsom, så stig ut, takk.
Førerkort og vognkort.
Salvatore, sjekk rullebladet deres.
Her er jeg.
La meg forklare.
Jeg har bygget bilen selv, egenhendig.
Jeg er ingeniør. Så av samme grunn som at jeg ikke har skilter,
har jeg heller ikke vognkort eller førerkort…
Har du kjørt meg rundt uten førerkort?
Jeg kjørte deg. Jeg tvang deg ikke, hva?
-Du insisterte. -Insisterte?
Jeg ville aldri kjørt deg rundt i Bologna uten skilter og førerkort, halvfull…
-Sa du full? -Nei, jeg er ikke full.
Jeg tapte et drikkespill. Eller faktisk...
Salvatore, sjekket du rullebladet til de to?
Jeg er advokat, vær høflig. Vi er ikke "de to".
Det stemmer. Hun er advokaten min.
Bare rolig.
Giorgio, jeg er ikke advokaten din. Jeg er en internasjonal advokat.
Pokker! Ubrukelige internasjonal lov…
Ingenting på damen, men Rosa har et rulleblad.
Hva med Rosa? Det der er ikke et rulleblad.
Det er et flyforbud. Det er to forskjellige ting.
Og etter dommerens ordre demonterte jeg todekkeren.
Jeg jobbet to år i bar for å betale tilbake.
-Hør… -Fløy du et uregistrert fly?
Ja. Hvorfor er alle så oppsatt på å registrere ting?
Skal vi sette et skilt på rumpa til alle fugler i lufta
på Piazza Maggiore?
Salvatore, bilen hans sperrer veien. Flytt den og ring en tauebil.
Nei da. Salvatore, jeg gjør det.
Du ødelegger den. Du kan ikke starte det.
Hold deg unna. Bilen er konfiskert.
Konfiskert? Du tuller. Salvatore, vent!
-Salvatore, stopp! Du ødelegger den! -Hold deg unna.
-Hører du ikke? -Du ødelegger den!
-Hør på meg! -Jeg hører!
-Stopp! -Ingen berøring.
-Han ødelegger alt! -Ned med hendene!
Du trengte ikke å komme.
De trengte ikke å vekke deg bare for det. Jeg tok meg av det.
Dommeren ville dømme deg fordi du har rulleblad.
Det er to ulike ting.
Dette var på bakken. Det andre var luftrelatert.
Hvorfor, Giorgio? Hvorfor kan du ikke prøve?
-Prøve hva? -Å være normal.
Du ville vært lykkeligere. Se på deg selv nå.
Hva snakker du om? Hør på deg selv. "Å være normal"…
Jeg viste Battistini tegningene til bilen din.
Han var svært imponert. Han vil ansette deg.
Pappa, ikke vis tingene mine til folk. Det er privat.
Det er en ettertraktet stilling. Vær takknemlig.
Jeg vet det, pappa. Takk.
Kan du kjøre inn til siden? Jeg vil av.
-Kan du ikke bli med hjem? -Nei.
Stans bilen og slipp meg ut!
Hvor skal du nå?
Som svar på siktelser for forbrytelser
mot menneskeheten brukte nazistene den positive loven
og det populære argumentet:
"Vi fulgte bare ordre."
Med andre ord, "Vi adlød loven", som, dog...
...brutal, fortsatt var loven.
For forsøket på å unndra seg ansvaret,
svarte dommerne med argumenter hentet fra naturloven.
Naturloven er den medfødte rettferdighetssans
som eksisterer i hver og en av oss og som minner oss på at det er viktigere…
Kan du flytte deg?
...å prioritere det som er rett ifølge reglene, ikke ifølge lovene.
For lovene endrer seg.
Det som er rett, vil alltid være rett.
Men dette...
...betyr ikke at det ikke er viktig å adlyde loven,
tvert imot, det er ekstremt viktig,
spesielt trafikklovene, folkens.
Selv skiltene er viktige. Bra. Det var alt for i dag.
Vi ses neste uke. Kapittel tre, Tokyo-rettssaken.
Professor, timen varte i ti minutter.
Fordi dette er komplekse konsepter som det tar tid å forstå,
særlig for deg, Nicolini, som har strøket tre ganger allerede.
-Du blir med meg. -Ja.
Beklager.
Unnskyld meg. Beklager.
Vet du hva dette er?
Fingeravtrykk?
De tok fingeravtrykk av meg, Giorgio.
-De hadde mine allerede. -Mine fingre!
Jeg har professorateksamen om seks måneder,
men jeg får ikke ta den med rulleblad.
Kvelden endte ikke så bra. Jeg kommer for å si unnskyld.
Endte ikke så bra? Vi ble pågrepet!
Greit, den endte dårlig.
En tragedie.
Men det som skjedde før det…
...var spesielt.
-Giorgio, du lever i din egen verden. -Liker du det ikke?
Nei, ikke når jeg blir arrestert.
For du lever i din egen verden, men den er ikke bare din!
-Du har ikke bygget den! -Kanskje jeg gjør det.
Gjør hva?
Bygger min egen verden.
Giorgio, det var en metafor.
-Kommer du? -Du kan ikke bygge en verden!
-Kanskje jeg kan... -Nei!
Du ikke er noe geni, selv om du tror det!
Du finner opp leketøy som får deg arrestert jevnlig.
Og i et lite øyeblikk glemte jeg det nesten.
Adjø, Giorgio.
IMOLA TRE MÅNEDER SENERE
Ett sekund og 40.
Ett sekund og 40 på fjerde runde?
-Er du sikker? -Ja, signore.
Hvilke møkkadekk bruker vi?
Luca, vi visste det var risikabelt.
Det er ikke en risiko. Det er et jævla selvmord!
Vi må si det til Bruno.
Vi bytter. Bare kjør på. Det funker eller ikke.
Fra fjerde runde?
Ellers kommer vi i mål en halvtime for sent.
Gå til syvende sving og vis dette til Bruno.
Hva faen venter du på? Skynd deg! Kom igjen!
-Hvem faen er han? -Han er ny.
Ifølge Battistini en dyktig ingeniør.
Han ser ut som et fjols, ikke en ingeniør.
VÅRE PLATTFORMER DIN ENERGI DIN FRIHET
Dottore, jeg ville ikke drømme om å nærme meg safen din.
Angelo, jeg forstår, men dette er tredje gang i år
at det mangler penger, og det er bare februar.
Pappa, ikke tenk på dette.
Jeg tar meg av det.
Det er…
...umulig å beskrive…
...smerten...
...som dere med deres grådighet...
...har forårsaket dette firmaet,
denne familien og denne rettskafne mannen.
Mannen som tok imot dere i vanskelige tider,
da dere, kledd i desperasjon,
kom hit fra fjerne ødemarker.
Og hva er takken?
Å stjele fra den samme hånden som ga dere mat.
Signor Maurizio,
det er ingen bevis for at det var oss.
Angelo...
Angelo, hvordan kan du si noe sånt?
I safen var det fem sedler på 50 000 lire.
Nå er det ingen,
og de eneste fra Calabria her,
er dere. Eller tar jeg feil?
De er jammen frekke...
De er de eneste.
Jeg må dra nå,
for vi har et firma å drive, selv om det...
...blir mer utfordrende fra i dag av på grunn av dere.
Vi bygger en plattform.
Vi lager en øy!
Ok, men i form av en plattform.
Det er en øy!
Først vlle jeg bygge en ekte øy, med sand og det hele.
Og jeg har brukt måneder på å prøve å finne en måte.
Men det er umulig, Maurizio.
Men plutselig…
...så jeg løsningen.
En øy laget av stål.
-Stål! -Stål…
Kan du se det for deg? Vår egen øy, der vi kan gjøre hva faen vi vil!
Der vi kan leve etter våre egne regler.
Trenger jeg ikke jobbe for pappa?
Selvsagt ikke!
For jeg hater dette verftet. Forstår du?
Jeg utstår ikke stanken hele dagen.
Stanken fra fettet i skipene, gassen, calabrierne.
Tror du vi kunne ha en bar også?
En bar der vi drikker hva faen vi vil?
Ja, selvsagt.
Det ville ikke vært hovedattraksjonen, men selvsagt.
-Hvor vil du bygge øya? -Det er det beste.
Utenfor italiensk farvann.
Der ingen kan ta oss.
Hvor er det? Er det langt?
Det er hvor vi vil.
Bare det er seks nautiske mil unna kysten.
Jeg tenkte her,
overfor Rimini.
Perfekt.
Hvor begynner vi?
Vi må se hvordan de bygger plattformer.
LAURA MADRE
Så hvordan gjør de det?
34-søyler med armerte betongfundamenter på grunnfjellet.
Hvor stort er fundamentet?
Jeg vet ikke, store. Store fundamenter.
-Hva betyr det? 90, 150? -Jeg vet ikke. Jeg målte dem ikke!
Nesta gang dykker du.
Kom igjen, hjelp meg opp. Skynd deg, før noen ringer vaktene.
For å sammenfatte: Én undervannspumpe,
og kanskje 30 søyler?
Ja, noe sånt.
Hvis vi bygger dem så tynne som 90, må vi ansette ti fagarbeidere.
Om vi ansetter calabriere og dropper forsikring og arbeidsgiveravgift
og sparker dem uten grunn siste uken
og betaler dem smuler, så er det ennå 100 millioner.
Og om vi dropper betongen?
Da er vi nede på 80, men problemet er transport.
For å flytte 30 90-søyler 10 km av gårde , trenger vi en lastebåt.
Hvis de var laget av tre, kunne vi flyte dem dit.
Men de må være laget av stål.
Jeg har hørt at stål ikke flyter.
Vel…
Det skipet er laget av stål,
og av en eller annen merkelig, magisk grunn
så flyter det.
Stål flyter ikke,
men hult stål gjør det.
Hule søyler løser transportproblemet.
Jeg forstår det, men hvordan bygge en plattform på tomme søyler?
Jeg sa ikke tomme.
Når de er på rett sted,
åpner vi den ene enden,
og hva skjer?
Den fylles med vann,
og den synker til bunns.
Vi skal bygge den med fylte søyler,
men fylt med vann.
Jeg betaler deg tilbake.
Ikke vær redd. For 700 000 går jeg ikke sulten.
Hva, 700 000 lire?
-Hvor fikk du så mye penger fra? -Jeg pleier å stjele fra min fars safe.
-Oppdager han det ikke? -Selvsagt. Det er 700 000 lire.
Jeg skylder på calabrierne som jobber for ham.
Han rapporterer dem, eller sparker dem.
Jeg tror det er her. Skru av motoren!
Her er vi.
Hvis beregningene mine stemmer,
er vi utenfor territorialfarvann.
Vi er ikke lenger i Italia, Maurizio.
Vi er i internasjonalt farvann.
Her er det ingen som bestemmer!
Ingen kan si hva vi skal gjøre,
hva vi ikke skal gjøre, og alt sånt, Maurizio.
Vi er fri!
Maurizio!
Maurizio?
Du, Maurizio?
Nå kommer...
...den vanskelige delen.
-Ja. -Vi må åpne rørene.
Én ting er å gjøre det i et badekar, noe annet på havet.
Du åpner luken
og kommer deg raskt unna.
- Du har sagt det en million ganger! -Fordi det er farlig.
Lukter du ikke friheten?
Ikke egentlig, Maurizio. Jeg lukter bare billig urtelikør.
Klokka er 08, og du er full.
Tror du jeg kunne gjort dette edru?
Du er ikke sann.
Og forresten...
-Det er fersken-grappa. -Ja vel.
Kom igjen!
Kjør på , kompis!
Vær forsiktig!
Nå hviler det på dine skuldre.
På dine skuldre!
Husk det!
Kjenner du ansvaret?
Husk alle trinnene!
Åpne lemmen og kom deg vekk!
Kom deg vekk umiddelbart. Ok?
Hører du meg, Maurizio?
Hører du meg?
Selvsagt ikke.
Det virker!
Nei, Maurizio!
Hvorfor hørte du ikke på meg? Jeg ba deg komme deg vekk!
Han lytter aldri! Han må gjøre det på sin måte!
Og se hva som skjedde med ham!
Nå står jeg her alene på båten min, midt på havet!
Bravo! Bravo!
Det virker!
Verdens beste dag!
Jeg vil gjøre det igjen! Kom igjen!
Så dere to fraktet ut søyler,
installerte dem på havbunnen,
bygget en 400 kvadratmeter stor plattform,
og ingen sa noe som helst?
Det stemmer.
Ikke før vi satte opp boret.
Boret?
Ja.
For å lete etter drikkevann.
For å være en selvstendig øy, må du ha ditt eget vann.
Så vi måtte bore.
Kan vi ikke skru av boret? Det har gått tre dager. Jeg blir sprø.
Maurizio, vi må ha vann!
Hvis du er bekymret for kostnadene av boret,
må vi få bedre oversikt over utgiftene.
Telle arbeiderne og sånt.
Kom igjen, vi skal da ikke betale dem!
De er faktisk takknemlige.
De var så nær å havne i buret. De stjal millioner fra faren min!
Var ikke det deg?
Ikke ifølge anklageren i Rimini.
Det er sant.
For et mas. Skru den av et øyeblikk, så slår vi den på igjen senere.
Det er ikke bare å slå av en bryter. Det er ikke en brødrister.
Kystvakten til…
...uidentifisert øy...
Dere er pliktet til å identifisere dere
og stanse all aktivitet.
Vi kan ikke bare skru den av sånn uten videre!
Siste advarsel.
Ulovlig okkupasjon av offentlige luftbølger
straffes med umiddelbar arrestasjon hvis flagante delicto.
-Offentlige luftbølger? -Han forstår ikke. La meg.
Dette er ikke
en brødrister du kan slå av og på. Og vi er i internasjonalt farvann!
Og framfor alt er vi ingen radio. Vi er ingen radio!
Vi er ikke… Han tror at boret er en antenne.
Vi sender ikke. Vi bruker ikke luftbølger. Det er et bor.
Vi leter etter vann.
Sa han at de leter etter vann?
Forsto han det?
Hva mener de?
Hvorfor leter dere etter vann midt på havet?
Vel, fordi…
For å opprette en selvstendig stat.
En selvstendig stat med eller uten radio?
Uten radio!
En stat uten radio.
Perfekt!
Takk for hjelpen. Ha en fin dag!
Dere også.
-Mer vann? -Ellers takk.
La oss ta med calaberierne tilbake til land.
Vet du hva?
Jeg tror jeg blir her.
-Hvor? -Her på øya.
Vi har alt.
Vi har vann, kaffe. Vi har alt.
Det er en vakker, solfylt dag.
Min første natt her.
Er du sikker?
Hvorfor bygge en øy hvis man ikke skal være på den?
Jeg er helt sikker.
I hvert fall…
...så er det vakkert.
Faen. Dette er utrolig.
Takk, Maurizio.
Takk.
Det er best vi ikke klemmer foran calabrierne.
Er det greit?
Ja. Du har rett. Beklager.
Hei!
Hva er det?
Dette er en fri og uavhengig øy! Vi har til og med drikkevann!
Ok, du kan fortelle senere. Hjelp meg opp, er du snill.
Pietro Bernardini.
Offisielt en sveiser.
Han hadde bodd på båten i månedsvis,
og han ble øyas første innbygger.
-Den første beboeren var en skipbrudden? -Ja.
Det er en til innbygger også.
En statsløs, tysk mann,
som heter...
...som heter...
Neumann.
Wolfgang Rudy Neumann.
Riktig.
Wolfgang Rudy Neumann.
Legenden sier at i 1943 ble Neumann tvunget til å gå inn i hæren
og sendt til Rimini for å forsvare Gustavlinjen.
Men da han så stranden, innså han hva han ville gjøre med livet.
Og en kveld, uten mye overveielse, stikker han fra leiren
og drar til rådhuset for å be om strandkonsesjon.
Og slik
ble legenden Wolfgang Rudy Neumann født,
Romagna-rivieraens største festorganisator.
Rudy! Kom hit!
På slutten av krigen ble han tiltalt for desertering
og mistet sitt tyske statsborgerskap.
Ja, Peppe?
Har jeg fortalt hva faren min drev med?
-Nei, Peppe. -Han var bøffelbonde.
Vet du hva bøffel lukter?
-Ku? -Møkk.
Da jeg gikk på do istad, ble jeg rent rørt.
Det minnet meg om barndommen min.
Hvor mange ganger må jeg be deg sjekke hvert 20. minutt
og fjerne dritt fra gulvet, veggene, vasken og toalettsetet?
Hvorfor må jeg gjøre det?
Hvem er det som får alle folkene hit?
Jeg, det er jobben min, det er det du betaler meg for.
Jeg betaler deg fordi jeg er en velgjører.
Liker du det ikke, kan du åpne din egen strandklubb.
De gir ikke tillatelse til italienske borgere.
Så åpne en i Tyskland, da.
Jeg er ikke tysk statsborger heller.
Vel, kompis,
av gårde med deg.
Hørte du at de bygger en øy utenfor Rimini?
Bygger de en øy?
Ja, en sprø fyr fra Bologna. Galskap, spør du meg.
Hva skal de gjøre med den?
Det er utenfor territoriale farvann, så man kan gjøre hva man vil.
Der kunne vi ha festet skikkelig.
En applaus for den beste organisatoren på rivieraen, Rudy Neumann!
-Bygget dere alt dette helt alene? -Ja.
Hvorfor gjorde dere det?
Av samme grunn som at en hund slikker sine egne baller.
Jeg forstår ikke.
Fordi han kan.
Hva mener du?
En hund slikker sine egne baller fordi han kan det.
Vi er ingeniører, vi ville bygge en øy,
vi kunne gjøre det, og vi gjorde det.
Jeg skjønner ikke. Dere slikker ballene deres...
Vi slikker ikke ballene våre.
Det er en talemåte. Vi ville skape vår egen verden
der vi føler oss frie, og vi gjorde det. Vi bygde den.
Er det der en naken mann som barberer seg?
Ja, han heter Pietro. Han bor her.
På øya?
Ja, han er en skipbrudden. Sier ikke stort, men...
Jeg ser egentlig bare tre ting her: en halvøde øy,
noe som ligner ferskvann, og en halvnaken skipbrudden.
-Ikke mye til fri, ny verden. -Vent nå litt. Jeg ser også tre ting.
En tysk desertør, eller en organisator som ingen kjenner, og...
Jeg kommer ikke på flere. Du kommer hit og kritiserer...
Det er ikke ok. Vi trenger ikke ta imot alle.
Det er slike vi bør ønske velkommen. Skipbrudne, desertører...
Vi bryr oss ikke om hvem du er, eller hvor du er fra.
Det sier han, men han gjorde det for en jente.
-Nei. -Jo, det gjorde du.
Har dette stedet et navn?
BÅTTURER TIL DEN NYE STÅLØYA
HVER DAG AVGANG 10.30 RETUR 17.45
Med Rudy Neumann endret alt seg.
Det var en enorm og umiddelbar suksess.
Ryktene om en fri, selvstendig stat spredte seg som ild i tørt gress,
først langs Romagna-rivieraen, deretter over hele Italia,
og til slutt kom folk fra hele Europa
for å se med egne øyne det som hørtes ut som et mirakel.
Og tidspunktet var perfekt.
Det året gikk inn i historiebøkene.
Folk husket bare de to siste tallene,
seks og åtte.
Vi visste ikke mye om de franske opptøyene i mai '68,
bortsett fra at folk tok til gatene og satte fyr på Paris
med krav om en bedre verden.
For vår del bygget vi den bedre verdenen selv.
I dag, 1. mai, 1968,
fem hundre meter unna territoriale farvann,
fritt fra alt, skaper vi historie!
Her er dere virkelig frie!
Velkommen til Rose Island!
Vi trenger et språk.
Hva mener du?
Folk kommer fra hele Europa. Vi trenger et offisielt språk.
Ikke italiensk eller et annet europeisk språk.
Et gratis internasjonalt språk.
Jeg tror ikke det finnes, dessverre.
Det tror jeg.
ROSE ISLAND
AVSLØRT I RIMINI MYSTERIET BAK ØYA
For media var vi viktigere enn nasjonal politikk,
studentopptøyer, og til og med Vietnamkrigen.
ROSE ISLAND RUDY NEUMANN NY FESTORGANISATOR
Faen.
Drar du?
Ja. Jeg er gravid.
Gravid? Hva mener du?
Hva skal jeg si til moren min?
Det er ikke ditt, din idiot. Vi møttes i går kveld.
Her.
-Pietro, kjøpte du kun Cynar? -Folk elsker Cynar.
Ingen tvil om det, men noen vil kanskje ha noe annet også.
Kan du forte deg?
Jeg overhørte at det ventes storinnrykk i dag.
-Hvordan går det her? -Vi har kun Cynar.
Jeg tror folk elsker Cynar.
Maurizio, skulle ikke du bli med ham og handle?
Jeg er bare delvis involvert i prosjektet.
Vær så snill, ikke heng deg opp i navnet.
Jo, det gjør jeg. For det var et vakkert og elegant navn.
"Maurizio og Giorgios øy" er verken vakkert eller elegant.
Jo, det er det. Den jenta der stirrer på deg.
Å kjære.
En av dere må snakke med henne og si at jeg døde i Vietnam.
-Hei! -Hei! Så hyggelig! For en overraskelse!
Jeg er gravid.
Jeg har et sterilitetsbevis utstedt under krigen som bekrefter…
Jeg vet ikke om det er ditt.
-Hva mener du? -Det er flere alternativer.
Det er ikke noe særlig. En jente bør ikke gå rundt og prate om...
De sier at stedet er fantastisk, men baren suger.
Jeg trenger jobb. Og dere trenger visst en bartender.
-Opp med deg. -Hva?
Kom igjen, opp med deg!
Det blir verre og verre her.
Tyskeren får folk til å melde seg på et vannski-løp.
Er det normalt? Var dette den gode ideen vi hadde?
Når vi snakker om en fri verden, ser jeg for meg noe annet.
Og hva er det?
En stor pokerturnering.
-Et casino? -Nei, vi spiller om shots.
Grappashots. Om du taper, må du drikke,
om du vinner også. Om folk vil satse penger, sier vi kke nei.
Men alle må være enige.
Jeg går før han tar alle pengene fra folk.
Vi diskuterer det senere. Maurizio!
Hei!
Det er dette de gjør mest av.
De kaster klær, skjorter, slips, alt.
Vet ikke hvorfor, men mange gjør det.
Er det kjæresten din?
Hvem?
Hun der nede. Bartenderen.
Gi deg! Hun er gravid.
Er det ditt?
Hva? Nei! Hun vet ikke hvem faren er.
Hun bryr seg ikke. Hun sier det er mange muligheter.
Hun symboliserer dette stedet. En ung, frisinnet, gravid jente.
Hun ville ikke ha fått seg jobb på fastlandet, men her…
Jeg er glad for å se deg.
Jeg visste du ville komme til slutt.
-Alle snakker om det i Rimini. -Du burde se det om natten.
Du ville elsket det.
Blir du her over natten?
Jeg skal gifte meg, Giorgio.
Gifte deg?
Gi deg!
Du ville jo ikke gifte deg.
Du tilhører denne verdenen mer enn noen annen.
Er dette egentlig en verden, Giorgio?
Det er mer et diskotek, en strandklubb.
Det er ikke et diskotek. Det er en selvstendig stat…
Som er gratis.
Vi har til og med drikkevann.
Et offisielt språk.
Jo da. Men jeg ser folk som danser og drikker, en søt jente i baren.
Det ser ut som et diskotek.
Med navnet på esperanto.
Sånn ser det ut for deg.
Ja. Giorgio, jeg beklager, men…
Jeg må dra.
Pass på deg selv.
Vet du hvor vanskelig det er å frakte alle disse folkene ut hit?
Nei, og vet du hvorfor? Fordi det ikke er vanskelig!
Det vanskelige var å bygge denne øya!
Og mens vi bygde den, vasket du toaletter.
Jeg var organisator,
og jeg sluttet fordi to barn bygde et hus på stylter i sjøen.
Jeg gjorde det til et drømmested!
Drømmen var vår, ikke din! Husk det.
Du får ikke gjøre det til en illegal spillebule!
Ingenting er illegalt på denne øya! Forstå det!
Vannski er for rike. De kan gjøre det hvor som helst.
Men poker er noe du bare kan gjøre her.
En forbrytelse på land!
Ja, men ikke her! Nettopp derfor bygde vi en øy.
Giorgio, støtt meg.
Vi har bygget et diskotek.
Vi har hva?
Vi bygde vår lille, frie verden, med vår lykkelige øy…
Men hva betyr alt dette…
Om de ikke anerkjenner oss som en selvstendig stat?
Hvem da?
Italia, Europa, de andre landene. Hvem ellers?
Jeg er uenig. Hvem bryr seg om de anerkjenner oss?
I en stat har man regler, og det vil vi ikke ha.
Om de ikke anerkjenner oss, er vi bare et diskotek ute på havet.
Vi har alt. Vi har penger, vi har frimerker,
vi har et postvesen.
Det eneste som mangler…
...er en regjering,
men vi er myndighetene.
Jeg er president,
Franca er finansminister,
Pietro, overvåkning og forsvar...
Overvåkningsdepartementet?
Jeg sa "overvåkning og forsvar".
Du er vaktmester og overser mer enn å forsvare.
Rudy, utenriksminister, Maurizio, innenriksminister.
-Det er ingen god idé. -Maurizio har rett. Det vil provosere dem.
Hva så?
Jeg vil gjerne være minister.
Mon tro hva foreldrene mine vil si. Jeg har alltid dårlige nyheter.
Hvordan gjør vi det?
HOVEDKVARTER DE FORENTE NASJONER
ROMA DET ITALIENSKE PARLAMENTET
Tanken er å øke og strategisk flytte
militærkjøretøyene til nøkkelplasser,
for å sende ut en sterk beskjed
og å gjenvinne kontrollen over de okkuperte universitetene,
det vil si alle, unntatt ett.
Er det bare ett igjen? Hvilket, Luigi?
Militærkjøretøyene, igjen?
Ja da, Giovanni, men du har kanskje lagt merke til
at de før rolige og respektfulle studentene
nå har blitt til en mobb drevet av hat og vold.
Det skyldes åpenbart forurensning,
overdrevent proteininntak og TV.
Jeg så tilfeldigvis på TV i går, det var bare lemlestelse,
monstre og folk som hadde seg.
Og alt på statskanalen. Er det akseptabelt?
Du må ha sett Odysseen.
Odysseen?
Kanskje. Jeg sovnet halvveis.
Men altså...
Vi gjennomfører utpostene.
Hvis det ikke er andre hastesaker, oppdaterer vi på torsdag.
Takk.
Forresten, Giovanni, apropos unge mennesker..
Det er det én ting…
Nei, glem det. Vi tar det neste gang.
Si det, Franco.
Vi tar det neste gang. Ikke tenk på det. Det er ikke viktig.
Men si det nå bare, så vi kan spise lunsj!
Nei, ingenting...
Saken er den…
En fyr sammen med noen venner i Rimini...
Ingenting...
Fem hundre meter utenfor territoriale farvann,
altså rett utenfor Rimini,
hva gjorde han?
Han bygde en øy
og erklærte uavhengighet.
Jeg forstår ikke.
Ingenting, Giovanni. Det er ingen stor sak. Faktisk så,
når jeg hørte meg selv si det, innså jeg
at det låter mer alvorlig enn det egentlig er.
Noen karer, i Rimini, 500 meter utenfor territorielt farvann,
bygget en øy og erklærte uavhengighet.
Uavhengighet fra hvem?
Fra Italia, tror jeg, eller fra alle. De er uavhengige…
En øy… Eller, slik jeg forstår det, så er det en plattform.
"Slik jeg forstår"?
Vær så snill, Giovanni. La oss ikke gjøre én fjær til fem høns.
-Og hvordan bygget de plattformen? -Vet ikke.
-Hvor lang tid tok det? -Giovanni...
Jeg vet ikke. Tilstrekkelig med tid til å bygge noe sånt.
Og hvorfor hører vi om dette nå?
Kanskje fordi lokale myndigheter, ettersom det er utenfor territoriale farvann,
kanskje tenkte det ikke var deres…
Unnskyld,
men hvordan fikk du vite det?
Vel…
Det er kanskje det eneste som gjør
denne tilsynelatende ubetydelige saken litt mer alvorlig,
for vi fikk vite det av…
Vel, FN ringte.
-Ringte FN? -Det var derfor jeg ikke sa noe.
Giovanni, vi lager stort oppstyr rundt en guttestrek...
Unnskyld, Franco, men FN ringer, og du kaller det en guttestrek?
Hvem er vår mann i FN? Hvem er der?
-Randelli. -Randelli døde i fjor!
Hva heter offiseren som ringte deg?
Det var nok ikke en offiser, Giovanni.
Bra. Kanskje en sekretær.
Sekretær, ja, jeg mener…
Vel, ikke en sekretær,
men generalsekretæren i FN.
-Når skjedde dette? -For to dager siden.
Hva har du gjort i to dager?
Jeg sendte ut våre to beste etterretningsagenter.
Bra. Hvor er rapporten deres?
Vi har ikke hørt fra dem...
...på nesten to dager.
Ifølge loven må vi varsle familiene via telegram om åtte timer.
God morgen, mine herrer. Så…
-Si at du fant dem. -De holder linjen.
-Så de lever. -Det vil jeg påstå.
Men de vil ønske de var døde.
Agent, jeg håper du har en god forklaring på den skammelige oppførselen din.
-Jeg var utro mot min kone! -Agent, ta deg sammen!
Situasjonen har forverret seg.
Vær så snill, ikke si noe til henne. Jeg elsker henne!
-Vent! -Minister, agent Piazza snakker.
Øyboernes hovedgeskjeft er å tilsette frukt i vin,
så drikke vinen og spise frukten.
Agent Piazza, det heter sangria.
De har gjort det i evigheter i Spania.
Agent Piazza, jeg tør påstå
at du snakker med den italienske ministeren mens du er full!
Ministeren.
Kom tilbake til Roma med en detaljert rapport og all informasjon.
Ellers blir dere stilt for krigsrett under anklager om høyforræderi.
Etter utenriks går vi over til livsstil.
Det vil si, vi forblir utenriks, men fokuserer på "liv med stil".
Dette morsomme ordspillet er en perfekt introduksjon til
det som ser ut til å ha blitt hovedattraksjonen på Riminis kyst,
Rose Island.
Grunnleggeren, Giorgio Rosa, snakker om utopi og frihet.
Men hva skjuler seg egentlig på øya?
Narkotika?
Moralsk dekadens?
Gambling?
Vi snakker med Franco Restivo, innenriksminister.
Den såkalte Rose Island
kan ikke og bør ikke anses som en uavhengig stat.
Har FN startet en gransking
for å se om det er grunnlag til å kreve uavhengighet?
Nei. Denne etterforskningen angår ikke oss.
Den italienske staten vil ikke tolerere en plattform
som er lovløs, og som ikke kan garantere for borgernes sikkerhet.
Dog internasjonalt farvann er de ennå italienske statsborgere,
og deres sikkerhet er vår største bekymring.
Hva er dette?
Brev. Søknader om statsborgerskap.
Ministeren satte oss ufrivillig på kartet.
Søknadene kommer fra hele verden! Alle vet hvem vi er nå.
Og de vil bli borgere av Rose Island.
-Gud velsigne presidenten! -Kom igjen, reis deg.
-Du er fantastisk! -Takk.
Hvordan går det?
Beklager at jeg er sen.
President?
Ja, pappa, men han er en hippie. De er dramatiske.
-Har dere bestilt ennå? -Vi ventet på deg.
Ok, her er jeg. Kelner?
Hei. Hva er ferskt i dag?
Vår vanlige fangst,
og en utsøkt hummer som serveres på ulike måter.
Flott. Hva med hummer?
En halv porsjon tagliolini.
En halv porsjon tagliolini, pappa?
Ja, en halv porsjon tagliolini.
Ikke tenk på pengene, dere er mine gjester.
-En halv... -En halv porsjon.
To hummer og en halv porsjon tagliolini.
Godt. Takk.
-Takk. Du ser godt ut, mamma. -Takk.
Er det lovlig?
Pengene du tjener, er de lovlige?
Hva mener du med lovlig?
Vi er en uavhengig stat, nær ved å bli anerkjent av FN,
vi bestemmer hva som er lov.
Ingen bestemmer selv hva som er lov.
Pappa, vi gjør ikke noe galt. Ikke tro på avisene.
Kan dere ikke bli med en tur etter lunsj? Det er bare 20 minutter med båt.
Vi drar sammen, og så får dere se hva vi gjør.
Sa jeg at jeg patenterte et teleskopisk søylesystem for å bygge øya?
Dere ville elske det.
Blir dere med?
Din mor må hvile etter lunsj, så vi dropper det.
Ok.
Kanskje en annen gang.
Blir ikke foreldrene dine med?
Mamma trenger en lur etter lunsj.
Ikke ta det personlig.
Det er vanskelig for dem å forstå.
Signor Rosa, ikke sant?
Vi skulle til å gå. Vi har det travelt.
Det er meg.
Snakk med vår representant for utenlandsaffærer.
Vi må snakke med Rosa.
-Jeg sa jo akkurat at dere må... -Det er greit.
Kom igjen.
Møt meg på båten. Straks tilbake.
Signor Rosa, vet du hvem vi er?
-Begravelsesagenter? -Etterretningsagenter.
Jeg vet det. Det var en spøk.
Har ikke vi møttes før?
Jeg har tilbrakt rundt 40 timer på øya.
Ja, du mistet jo lillefingeren din!
Nei, ikke egentlig.
Jeg veddet ikke lillefingeren min.
Det var et minneverdig spill!
All aktivitet på øya må opphøre umiddelbart.
Hvilken aktivitet?
Rapporten vår antyder at baren drives av en mindreårig,
og at det foregår kortspill.
Hva så?
Spiller ikke de mennene kort i en bar også?
Hvorfor kan ikke vi?
Det er annerledes. Her skjer det under myndighetenes voktende øye.
Å, jeg skjønner! Det handler om "det voktende øyet".
Det han prøver å si, er
at vi setter pris på ditt sosiologiske eksperiment,
men alle eksperimenter har en slutt.
Slutt på hva?
Strandklubbens tillatelser blir fornyet hver måned.
Og majoren her har fullmakt.
Ser du kofferten hans?
Den inneholder papirer som kan gi deg,
som sitter her uten en jævla dritt,
to strandklubber av ditt valg.
Det ville sikret deg i tre kommende generasjoner.
Du sa det nettopp selv. Du gjør det samme nå.
Bar, kortspill, men her, og ikke på havet.
Hva er forskjellen?
Ingen, bortsett fra tillatelsene vi gir deg.
Du sier kanskje: "Jeg betaler ikke skatt der."
Tror du noen gjør det her? Kom igjen, Giorgio.
Hva faen?
Dette er alvor, vet du!
Jeg prøver å redde den jævla øya di!
Se hit, alle sammen!
-President, får jeg si det? -Som du vil.
Ok. Som dere vet, holdt vi øya for oss selv i kveld
for et ekstraordinært rådsmøte.
Like ekstraordinære er nyhetene jeg har.
Vår president Giorgio Rosa har endelig sagt ja,
og fra i morgen av vil øya offisielt kunne innvilge statsborgerskap til alle søkere.
Hva klapper dere for? Dette var ikke nyheten. Slutt!
Dette var ikke nyheten, bare en offisiell kunngjøring.
Nyheten er at vi har trykket vårt første pass,
og vi har bestemt oss for å utstede det
til den av oss som aldri har hatt et. Så...
Rudy, dette er til deg.
Dette fortjener en runde applaus. Kom igjen, folkens!
-Gratulerer, Neumann! -Klem.
Rudy, Rudy, Rudy!
Vi håper at med de økte militære utpostene
så vil ting roe seg.
Vi håper å få kontroll over universitetene, da det bare er ett igjen.
Jeg vet det. Det er tøffe tider.
Men du skal ikke bekymre deg, du gjør en god jobb,
og vi er alle meget fornøyde.
Takk, Emanuele.
Vel, Giovanni,
vi ses igjen om to uker, som vanlig.
-Ja. -Prøv å hvile litt.
Du ser litt blek ut.
Jeg kunne trenge en ferie.
Unnskyld, Giovanni,
men jeg ville nevne noe, når du først er her.
Selvsagt.
Og med tanke på oppmerksomheten det får i tabloidene.
ROSE ISLAND EN LITEN STAT UTENFOR RIMINI
Emanuele, vi jobber med saken.
Det gjør dere nok, men tidene har endret seg.
Før kunne jeg filtrere nyhetene,
men nå vil Vår hellige far bli informert direkte.
Han leser gjennom alle avisene hver morgen.
Jeg oppdaget denne og klarte å fjerne den fra bunken,
men hadde han sett den, ville det endt ille.
Giovanni,
dette er en naken rumpe.
Skjønner du, Giovanni? En rumpe i avisen.
Si meg om du mener dette er akseptabelt.
Selvsagt ikke, men min kjære Emanuele,
vi vil ikke lage oppstyr rundt en rumpe.
Det handler ikke om selve rumpa, som i seg selv er velproporsjonert,
men det rumpa representerer.
En rumpe på en øy der, slik jeg forstår det,
du kan du gjøre hva du vil.
Forstår du, Giovanni? En rumpe og alt man vil.
Giovanni,
kan man gjøre hva som helst med en rumpe?
Nei. Det kan man ikke.
Ellers ville dette landet vært ute av kontroll.
Ja.
Problemet er at de er utenfor våre territoriale farvann.
-Utenfor vår jurisdiksjon. -Som sagt er det ingen stor sak.
Hvor er Franco?
Hva faen er dette?
Min kjære Giovanni,
det var uventet. Du skulle sagt fra, så kunne vi møttes på kafeen.
Det er så rotete her.
-Hva er disse brevene? -Ingenting…
Søknader om å oppgi italiensk statsborgerskap.
Til fordel for Rose Island.
Nei, ikke egentlig. Det funker ikke sånn.
Vi opphever ikke statsborgerskap uten videre.
Det er ikke som å si opp Famiglia Cristiana.
Og de fleste brevene er skrevet på dårlig italiensk!
-Ikke sløs... -Hvor mange?
Rundt 300. Det tyske konsulatet ringte,
og de har fått rundt 100,
Frankrike 30 og USA 4.
Bare fire i USA, Giovanni. De driter i dem. De er en flopp der borte.
Franco, jeg har fått nok av denne driten.
Brevene, parlamentsavhørene,
rumpene som ikke kan gjøre som de vil!
Hvilke rumper?
Fiks dette nå, om du så må svømme ut dit med en skrutrekker mellom tennene
for å skru fra hverandre den jævla plattformen!
Franco, vi har kjent hverandre i 30 år,
men du har aldri sett meg virkelig forbanna.
Si at du forstår.
Jeg forstår, Giovanni.
Rosa!
Battistini er her.
Han vil snakke med deg.
Ingenting. Det skal regne i morgen også.
Vi må begynne på taket til andre etasje så snart vi kan.
Og så må vi forlenge kalesjen.
Giorgio, hører du etter? Har du tenkt på oppvarming?
Det er viktig. Vi fryser i hjel om en måned.
Vi må finne en løsning.
Rudy… Hva tenker du?
Vel... Jeg vet ikke.
En øy er et sommersted.
Min erfaring er at det er færre gjester om høsten.
Hva mener du? Dette er en uavhengig stat.
Vi kan ikke stenge for sesongen. Vi har egne borgere.
Hva tenker du, Franca?
Jeg er seks måneder på vei. Jeg kan ikke bli mye lenger.
Hva med naturlig fødsel her? Vi har snakket om det i månedsvis.
Jordmoren vil ikke komme ut hit. Det er for farlig.
Hun gidder ikke!
-Ikke vær redd. Jeg finner noen andre. -Pietro?
Hva er planene dine?
Hva slags planer kan Pietro ha?
Kom igjen, la oss prøve å være litt positive!
Negativitet hjelper ikke.
-Hva tilbød de dere? -Taket...
Hva sa du?
Hva tilbød de dere?
Vent litt...
Er jeg den eneste som ikke ble tilbudt noe?
-Det holder, Maurizio. -"Det holder, Maurizio"?
Visste du om dette og sa ikke noe?
Hva tilbød de deg?
Du bruker baby-unnskyldningen, men hva tilbød de deg?
Du lager til og med unnskyldninger. Hva tilbød de deg?
-Hei, mamma. -Hei.
Jeg har aldri sett TV på dagtid.
Jeg er lei for det, pappa.
Det er min feil.
Jeg trodde ikke de ville gå så langt.
Hva tilbød de deg?
To strandklubber
som jeg velger.
To strandklubber.
Vi ofret mye for å gi deg utdannelse...
...og nå skal du bli sjef for en strandklubb.
Det kommer alltid et tidspunkt der en må si "ja".
Eller hva?
Det er det du sier.
De sa at jeg presterte under det selskapet forventer.
Jeg har aldri tatt meg en fridag,
eller vært syk, på fem år.
Jeg har alltid gjort det jeg ble bedt om.
Si nei, Giorgio.
Si nei, denne gangen også.
Unnskyld meg. Jeg beklager.
Unnskyld meg. Unnskyld.
Unnskyld meg. Beklager.
Kan du flytte deg?
Det haster. Jeg må… Beklager.
Jeg beklager.
Takk. Beklager.
Jeg beklager. Takk.
-Hva gjør du her? -Jeg har lett etter deg. Hvor var du?
Kjenner du Carlo, min forlovede?
Carlo! Hyggelig å treffe deg. Jeg er Giorgio.
Gabriella har fortalt om deg.
Carlo. Hyggelig. Hva er dette, elskling?
Ingenting, ikke vær redd.
Det er ikke et diskotek.
Det er en ekte, fri stat.
Så ekte at de angriper oss. Jeg vil be deg om å ta saken min.
Ok. Beklager, kjære. Straks tilbake.
Kom igjen.
-Beklager, det haster. -Unnskyld oss. Beklager.
Du burde ikke skrevet til FN. Du provoserte dem.
Jeg ville bevise at vi er en fri og uavhengig stat.
Geografisk sett er dere fri, men dere er fortsatt italienske borgere.
Ikke om man kan frasi seg borgerskapet.
Derfor begynte vi å utstede pass.
Det er poenget, Giorgio. Du kan ha rett.
Men de vil aldri innrømme det, for flere kan følge.
Nå? Hvem kan hjelpe meg?
Vet ikke. En prest, kanskje.
Kom igjen! Det må finnes noen. En dommer, et byrå, jeg vet ikke.
En jævla kong Salomon som tar slike saker!
Europarådet i Strasbourg håndterer tvister mellom stater.
Perfekt, kom igjen.
Hvor?
Til Strasbourg!
Giorgio, private borgere kan ikke gå til Europarådet.
Men jeg har en stat, og jeg drar med advokaten min, deg.
Det er feltet ditt, ikke sant?
Jeg tilbyr deg ditt livs eventyr.
For å redde en uavhengig stat.
Er du med?
Giorgio...
KONFISKERT KJØRETØY
Og slik...
...endte jeg her.
Er det alt?
Ja.
Takk.
Major, la meg gratulere på vegne av det italienske folk.
-Det var ingen enkel oppgave. -Takk, minister.
Hvor mye kostet det oss?
De er fire stakkars sjeler.
Vi slapp unna med en bar, en klubbtillatelse, ett pass,
og en seilbåt.
Og hva med, hva heter han, Orlandi?
Maurizio Orlandi.
Han er alkoholiker. Drikker konstant. Det er meningsløst å snakke med sånne.
Godt jobbet, major.
Hvorfor hvisker dere?
For å ikke plage deg.
Det plager meg at dere hvisker. Hva sa du til ham?
Det er ikke viktig, minister.
Du fikk et merkelig uttrykk. Hva sa han?
Giorgio Rosa...
...er i Europarådet.
Det betyr ingenting, signore.
Han er på omvisning. De tar ikke imot private.
Europarådet tok imot ham
etter at han hadde sittet en uke i lobbyen.
De kalte inn til krisemøte, og Giorgio Rosa fortalte sin versjon.
Ja vel.
Utrolig! Jeg forstår ikke hvordan du klarte det. For en utrolig historie!
Uansett utfall vil dette gå inn i historiebøkene.
Du aner ikke hva som er i ferd med å skje!
Oversett.
De vil opprette en sak og granske situasjonen.
Oversett.
Kort sagt vil Europarådet evaluere øya di.
Det gikk bra!
Kan noen ta telefonen?
Men, Giorgio, du bør ikke senke skuldrene ennå.
Kanskje vi bør hente inn eksperter.
Kan noen ta den telefonen?
Hallo?
Ja.
Mr. Tomà?
Det haster.
Ta imot beskjed. Jeg ringer tilbake.
Det er den italienske innenriksministeren.
Det er ikke til deg.
Han vil snakke med monsieur Rosa.
Hallo?
Da jeg var guttunge,
hadde jeg bare én stor lidenskap,
nemlig sykling.
Jeg kunne lett kombinere
mitt politiske engasjement med gode resultater
i populære, lokale sykkelritt.
Så, plutselig,
måtte jeg slutte.
I 1947 kuttet jeg ut syklingen for godt,
fordi…
...hver gudegitte dag
måtte jeg selv og 551 andre stakkars idioter
skrive en liste med nummererte setninger,
som skulle bli grunnlaget
for republikken som snart ble født.
Man må tenke på alt.
Vurdere alle variabler.
Gjør man bare én feil, vil alt ramle sammen,
og friheten vi kjempet så hardt for, vil forsvinne.
Når jeg leser de små setningene i dag,
så tror jeg at vi gjorde det bra.
Og du,
ikke mer enn en verdiløs dritt,
vil være unntaket i den perfekte beregningen?
Du snakker om frihet, men deres frihet er betinget.
Total frihet skremmer dere.
Det er ikke for det jeg har gjort, men for det jeg kan gjøre, at dere hater meg.
Jeg er utenfor territoriale farvann.
Det angår ikke dere.
Du oppfører deg som en storkar, men du skriver
og går til Europarådet.
Du er ingen ekte anarkist
om du trenger anerkjennelse.
Du har bygget en plattform på 400 kvadratmeter
sammen med fire idioter, og så kaller du det en stat?
Men du aner ikke hva som skal til for å beskytte friheten
til 40 millioner mennesker.
Jeg lar meg ikke belære av en som fikk en mann sparket
etter 30 år, bare for å skremme meg!
Gjør deg selv en tjeneste, kom deg vekk derfra.
Spar deg ydmykelsen. Du er alene, og du har ikke noe håp.
Europarådet har nettopp gått med på å granske saken min,
og konsultasjonene starter i morgen tidlig.
Ring advokatene dine, rasshøl, for denne historien har så vidt begynt.
Du kan ikke stanse meg.
Ja vel, din jævel.
Så du grunnla en stat? Samme her.
Men vet du forskjellen på de to statene våre?
Min har et arsenal som kan sprenge øya di i fillebiter!
Kom deg tilbake til Rimini, ellers vil du gå glipp av
ditt livs flotteste fyrverkeri!
Jeg må tilbake til Rimini.
Rådet vil samles om to dager.
Om to dager finnes det kanskje ingen øy!
Angrepstropp klar om 15 minutter.
Instrukser kommer.
Dette er ikke en øvelse.
Jeg gjentar, dette er ikke en øvelse.
Angrepstropp klar om 15 minutter.
Dette er ikke en øvelse.
For la oss være ærlige;
dagens bryllup vil alltid ende med
at gjestene overrekkes Jegeren.
Den du har i hånden, er kronjuvelen i '68- '69-kolleksjonen.
Jegeren og blodhundene hans.
Vi har også grunnversjonen uten blodhundene.
Den er selvsagt litt billigere,
men mindre elegant og symbolsk.
Hva gjør vi, kjære?
Hva er dette?
Det er en sølvreplika av Rose Island.
Bare et suvenir, vi selger mange til turister.
Om du liker den, har vi den også i smijern.
Hei, mamma.
Sov du?
Ja. Klokken er 23. Beklager.
Nei, ingenting.
Jeg ville bare si at alt er bra.
Jeg er på motorveien. Jeg kommer tilbake til Rimini.
Jeg har vært i Frankrike. Husker du? Angående øya.
Det går faktisk veldig bra.
I morgen skal de møtes for avgjør...
Ja, jeg har spist.
En sandwich på bensinstasjonen.
Ja, de lager sandwicher.
De har ulike ting i den.
Jeg har det bra, mamma. Jeg...
Jeg ville bare si hei.
Nei, ikke vekk ham.
Det går fint.
Hils ham fra meg.
Ha det, mamma. God natt.
Har den plass til to?
Jeg mener båten. Har den plass til to?
Båten…
Denne? Jo da...
Det er bare en måte å si at jeg blir med deg.
Med meg?
Ok.
Jeg ringte Strasbourg. De sa at det var et problem.
Moren din sa du var på vei tilbake. Jeg tenkte du var her. Fort!
-Ja, jeg... Jeg forsto ikke... -Kan du skynde deg?
-Beklager, men... -Jeg skal ikke gifte meg.
Da ville jeg ikke vært her. Men ikke få meg til å angre.
Det er rart å se det så tomt.
Rart at selv når det er tomt, så hater de den.
Hva tror du de vil gjøre?
Jeg vet ikke, Giorgio.
Noe for å understreke poenget, en symbolsk handling.
Takk for at du ble med meg.
Nå ligner det ikke...
...ligner ikke lenger...
...et diskotek.
Endelig innrømmer du det!
Det tok sin tid.
Er det sant det de sier?
Hva sier de?
At du gjorde alt dette for meg.
At jeg gjorde alt dette for deg…
Om vi skal gå tilbake til opprinnelsen til ideen,
så er det et slags konsept av en søken etter absolutt frihet,
så det er alltid...
Hva skjedde med den symbolske handlingen?
Det er en ære, admiral! Skipene er i posisjon.
Er det sivile der?
To. Giorgio Rosa og en uidentifisert jente.
Perfekt. Vi avventer grønt lys fra Roma.
Sett i gang. Lad kanonene.
Jeg vil hjem til middag.
Her er baren. Som du ser, er den allerede utstyrt.
I år står lisensene på vent,
men den kan omgjøres til restaurant på sikt.
Hvis du bare signerer her, så drar jeg tilbake til rådhuset.
Mye støy i dag.
Du må fortelle meg hvordan du fikk tillatelsen så raskt.
Det har vært på vent i årevis.
Hva skjer i dag?
De skal visst sprenge Rose Island.
Om du vennligst signerer? Jeg må dra.
God morgen, alle sammen. Her er vi.
Styrkeprøven mellom den italienske regjeringen og Rose Island...
Det føles som å være tilbake til Cuba-krisen...
Vil Italia få sin egen Grisebukta?
Rose Island…
Kom inn.
"Kystregjeringen."
Vi jobbet 20 timer i døgnet, også søndager,
og her ser det ut som om vi ligger og soler oss og spiser pasta med østers.
Hva kan jeg si, Giovanni?
Vi klager alltid på landets dårlige hukommelse.
Denne gangen er det i vår favør.
Om du bare kunne skrive under her...
Er dette en spøk?
Beklager, men det var jeg som fant opp avtroppingsspøken.
Det var for fire år siden, da Aldo trakk seg.
Vi sendte ham en krigserklæring til Albania. Du skulle sett ansiktet hans.
Det var kjempemoro.
Giulio lo så han gråt. Hvem bomber vi denne gangen?
Rose Island. Den må ødelegges.
Og hvordan skal dere gjøre det? Luftvernsmissiler?
Jeg ga ordre om å bevæpne Andrea Doria.
Jeg trenger bare din signatur for å angripe.
Sendte du ut et slagskip fra Venezia?
Er du fra vettet?
Giovanni, du ba meg løse problemet med nødvendige midler.
Jeg ba deg løse problemet, ikke bombardere øya.
Og for å være ærlig,
hva er det beste med å være en avtroppende regjering?
Det er ikke vårt problem. Det er tross alt bare en øy, et sommersted.
Om de gjenåpner i juni, blir de neste regjerings problem. Hvem bryr seg?
Giorgio Rosa anket til Europarådet.
De gikk med på å granske saken hans.
Vet du hva det betyr?
Om de godkjenner anken, vil øya bli en fullverdig stat,
få skritt unna kommunistene.
Derfor skal jeg signere en krigshandling?
Vi er de eneste som kan gjøre noe.
Stol på meg.
Krigsskip omringer øya.
Du får visst med deg alt.
Vi må gjøre noe.
Bortsett fra å drikke?
Vi må forsvare den.
Beklager å skuffe deg, men de lar ikke Laura Madre passere.
Ikke Laura Madre.
Men alle de andre? Kanskje.
Basen her, noe nærmer seg raskt, 36 grader øst.
Hva er det?
Vet ikke, mye smått, som en liten flåte.
Vannski. Det er en vannski-konkurranse.
-Under en militær operasjon? -Autorisert av havnen.
Det gir jeg beng i! Stans dem umiddelbart!
Alle har betalt deltageravgift.
Havnemyndighetene nekter å refundere dem.
Greit.
Si at vi svinger nå!
Neumann, vi svinger!
Roma har godkjent angrepet.
Utmerket. Ring admiralen.
Signore? Vi har et problem.
Jeg sa jo at vannski-konkurransen var en god idé.
Jeg er lei for det, min venn. Virkelig.
Hyggelig å møte deg. Jeg er Neumann.
Hyggelig. Gabriella.
Jeg er arrangør av konkurransen ment å forhindre en militær operasjon.
Neste gang gjør vi det i august. Det er iskaldt nå!
Hvis det blir en neste gang.
Neumann er her nå!
La meg snakke med dem. Jeg har vært i krig før.
Unnskyld meg, jeg må kle på meg.
Altså,
målet vårt i dag er å utslette den skrot...
Vi har et problem.
Sivilistene på øya er mangedoblet.
"Mangedoblet"? De er da ikke en jævla bakterie!
De dro til øya bak dekke av vannski-konkurransen.
Signor Carrisi,
du er heldig som er så ung.
Vet du hva de ville gjort med deg på rutene til Benghazi?
Jeg beklager.
Skyt to advarsler med kanonene.
De er bare feige barn.
De vil flykte så snart de lukter krutt.
Ja, signore.
Hva gjør vi nå?
Hva sier du, Rudy?
Faen vet.
"Faen vet"? Du skryter alltid av at du var i krigen.
Jeg trodde ikke de ville sikte på oss.
De prøver bare å skremme oss.
Jeg kjøper det ikke.
Soldater. De er like, hele gjengen.
De er store og tøffe, men de har ikke ballene til å...
Admiral, sivilistene står der ennå.
De utfordrer oss, signore.
Skyt nærmere.
Det bør vi ikke. Det er for risikabelt.
Skyt nærmere.
Jeg tok visst feil. La oss dra. Vi prøvde iallfall.
-Jeg flytter meg ikke. -Rudy har rett. De avfyrer kanoner.
Å bli her er selvmord.
Tenk på barnet.
Hva mener du? Hva med den "naturlig fødte borger"?
Er du fortsatt opptatt av det der?
Det var bare en spøk!
Giorgio, hør her, jeg vet hvordan soldater...
Det var fint å bli kjent med deg, Rudy.
Send ut soldatene.
Du...
Angående din fars TV den gangen...
Jeg er lei for det.
Jeg beklaget aldri.
Det går bra. Hvem bryr seg?
Det viktigste er å forandre verden.
Eller i det minste prøve.
Europarådet erklærte at det ikke kunne mekle i tvisten
mellom den italienske staten og den frie Republikken Rose,
siden øya var utenfor europeiske farvann,
og anerkjente det slik som en uavhengig stat.
For å forhindre at noe lignende skjer igjen,
flyttet FN grensene for internasjonalt farvann
fra 6 til 12 nautiske mil, over hele verden.
Frem til i dag er ødeleggelsen av Rose Island
den første og eneste invasjonen gjort av Den italienske republikk.
Giorgio og Gabriella tilbrakte resten av livet sammen.
Tekst: Marie Wisur Lofthus