Mrs. Price, du kan ikke komme uanmeldt midt i semesteret
og fjerne sønnen din fra skolen.
Jeg vil ikke fylle disse ut. Og jeg er redd det er slutten på visa.
God morgen.
- Hva vil du gjøre? - Jeg vet ikke.
Vil du reise bort med meg?
Det finnes grunner til disse reglene, Mrs. Price.
- Hva med klærne mine? - Jeg kjøper nye.
Drakk du til du var på randen av sunn fornuft?
Ble du drevet til søvnløshet av din muses voldsomhet?
Nei.
Menstruerte du?
Hvordan går ting med Susan?
Vi flyr i ventemønster, som om du ikke visste det.
Å, om jeg bare var noenlunde ung og noenlunde forelsket.
Skal du treffe henne i dag?
Jeg kan uansett ikke bli med. Mr. Baker krever et møte.
Enda en bønn om nøysomhet?
Vent og se.
Alt er borte.
Hva er borte?
Ikke pengene på kontoen min.
- Kontoen forblir ikke din lenge. - Den står i mitt navn.
Navnet får du beholde, men hver penny på kontoen,
samt investeringer og eiendommer,
går tilbake til banken.
Eiendommene...
Du stenges ute senest første januar.
Jeg får vel beholde pengene jeg brakte inn i ekteskapet?
De ble stokket inn i eiendommen for lenge siden.
Og beklager, men det var ingen stor sum.
Og Malcolms arv?
Nei.
Jeg snakket om muligheten for at dette kunne skje i sju år.
Og så sannsynligheten for det i tre. Hva trodde du kom til å skje?
Frances, hva...? Hva var planen din?
Å dø før pengene tok slutt,
men jeg fortsatte og fortsetter å ikke dø. Og her er jeg nå.
Greit.
Da er alt avgjort.
Nå vil jeg at du forteller meg hva jeg skal gjøre.
- Gjøre? - Ja, fortell meg det.
Hva kan jeg si? Lån penger av en venn.
Umulig. Nevn noe annet.
Det finnes bare én ting å gjøre, Frances. Selg alt sammen.
Selg smykkene, kunsten, bøkene.
Selg dem privat, i det stille. Billig.
Kom med sjekkene, så skaffer jeg kontantene.
Og etter det?
Etter det
hva du enn vil.
Pass deg.
- Susan... - Hva om vi forteller om forlovelsen?
Sammen.
- Du og jeg? - Sammen. Ja.
- Når? - Nå.
Snakke med mora mi nå?
Nei.
- Hvorfor ikke? - Det er en dårlig idé.
Det funker bare om jeg sier det selv.
- Hva er du redd for? - Det samme som du er redd for.
Jeg skal si det til henne nå.
Jeg har noe jeg må snakke med deg om.
Lager du mat?
Nei.
Jeg liker bare lyden av det.
Hva er det?
Hva sa du, herr mumle?
Mine nyheter er uansett viktigere enn dine.
Er du klar for dette?
Vi er insolvente.
Vi har ingenting igjen.
Ingenting igjen!
...edelmetaller fordi de er langtidsaktiva.
Gull er penger.
Så du må holde på gull som reserveaktivum. Du kjøper ikke i dag og selger i morgen.
Angående honoraret mitt.
Jeg tar 30 prosent, og det forhandler jeg ikke om.
- Gjør du ikke? - Nei.
Kan du ikke? Det må du gjøre om du vil jobbe med meg.
Tjuesju prosent.
Jeg gir deg 15, ellers takker jeg for møtet.
- Tjuefem. - Å, Mr. Rudy.
Sier du et tall til som ikke er 15, sier jeg 14.
Fortsetter du, sier jeg 13 og fortsetter
til honoraret ditt
og din eneste funksjon i livet mitt
forsvinner fullstendig.
Sånn forhandler man ikke. Jobben er vanskelig.
Den kan skade omdømmet mitt.
Omdømmet ditt?
- Så morsomt. - Jaså?
Har du hørt noen rykter om min mentale helse?
Nei.
Jeg har hørt at du er rar.
- Rar? - Rar, ja. Vanskelig.
Vanskelig.
Og så har vi jo historien om ektemannen din.
Hvilken historie?
At du fant ham.
Ja?
Du vet.
Jeg fant ham, men lot liket ligge en stund, ikke sant?
- Snakker folk om det ennå? - Ja visst. Selvsagt.
Jeg skal fortelle deg en mer privat sannhet.
Jeg er mer enn rar.
En stor del av meg vil tenne på denne bygningen
med meg selv og sønnen min innelåst.
Hva synes du om det?
Det raker meg ikke.
Jo, det gjør det.
For om jeg ikke får prisen jeg ønsker, blir den delen av meg større.
Hønene klukker, Frances.
- Sier de at jeg er blakk? - Ja. Er du det?
Jeg har en plan. Kanskje idiotisk. Men jo flere alternativer, desto bedre.
Hva med leiligheten min i Paris?
Jeg har ikke vært der på et år. Den står bare tom.
Du må komme deg ut av New York.
- Det er fornuftig. - Fornuftig.
- Fornuftig.
- Jeg betaler. - Nei.
Frances...
Takk.
Sjekken ble avvist igjen, Mrs. Price.
Mrs. Price?
Kan jeg få kontanter?
Har du kontanter til Sylvia?
- Hvor mye? - Seks hundre.
Takk, Malcolm.
Planene har endret seg, kompis.
Jeg visste ikke at vi hadde en plan.
Det har blitt avgjort at vi skal til Paris.
Skal vi?
Hvor lenge?
Vanskelig å si. Kanskje for resten av livet.
Hva har du å rapportere, Malcolm?
Har du fortalt mora di om forlovelsen vår?
Jeg vil det.
Det jeg ikke klarer å finne ut av,
er om du forventer at jeg venter på deg.
Selvsagt gjør jeg det.
Men det ville vel ikke vært særlig høvisk å be om det?
Er høviskhet en av interessene dine?
Jeg har mange interesser.
Vil du beskrive deg selv som en feiging?
Nei.
Hvordan vil du beskrive deg selv?
Jeg vet ikke om jeg ville giddet.
Jeg vil at du skal vite at jeg prøver å ikke elske deg mer.
- Susan... - Hva?
Jeg skal til Paris.
Paris.
Når skal du til Paris?
- Snart. - Hvor snart?
- I morgen, tror jeg. - I morgen, tror du?
Når kommer du tilbake?
Det er greia. Jeg vet egentlig ikke.
Vel.
Det er sikkert veldig rørende.
- Hva da? - Hengivelsen overfor en kvinne
som ikke introduserte seg for deg før du var 12.
At du nekter å leve utenfor reglene hun skrev for å gagne seg selv.
Du tar ikke med blomster til en du tar farvel med, Malcolm.
Gå, er du snill.
Alle gode ting må ta slutt.
- Men er du sikker på at dere må dra? - Ja. Og vi er lei for det.
Så synd, vi hadde en så hyggelig kveld.
- Hadde dere? - En veldig hyggelig kveld.
Og jeg hater å dra, men det høres ut som jeg har et nødstilfelle hjemme,
og hva kan man gjøre med det?
Ingenting.
Jeg kommer til å savne dette.
Hva da?
Dette.
Har dere noe å avse i kveld, folkens?
Kanskje.
Men får vi spørre hva du trenger pengene til?
Jeg vil ha vin, om du absolutt vil vite det.
Hva heter du?
Dan.
Daniel, hva gjør du om vi gir deg 20 dollar?
Kjøper fire liter Three Roses, en pakke røyk og ei pølse.
Og hvor skal du med alt det? Tilbake til rommet ditt?
Til parken.
Det er der jeg sover de fleste netter.
Så du skal ligge under en busk
og røyke sigarettene dine og drikke vinen din.
Se opp på stjernene.
Hvorfor ikke?
Han plaget dere vel ikke?
- Det så ut som han utpresset dere. - Hvem? Daniel?
Nei da, han er en venn.
Jeg takker Gud for en mann som ham.
Ikke at det raker deg.
Kom igjen.
- Hvorfor euro, Frances? - Jeg skal til Paris.
Ja, det stemmer. Du snakker fransk, gjør du ikke?
Lille prins.
- Jeg kommer til å savne deg. - Det vil dere alle.
Hun er virkelig noe for seg selv.
'Cochon' betyr 'gris'.
Unnskyld.
Jeg er så lei for det.
Unnskyld!
Jeg skulle ikke ha gjort det.
Hva er det?
Unnskyld meg.
Hvem sin katt er dette?
Jeg er Malcolm.
- Får jeg vite hva du heter? - Madeleine.
Madeleine. Vil du ta en drink med meg?
Nei.
- Hvem er dette? - Madeleine.
Hun er spåkone på skipet.
Hva gjør hun?
Unnskyld.
Vet dere det ikke?
Jo da.
Vi skal legge oss. Du kan besøke oss senere.
Hvor mye betaler hun?
- Betaler? - Er du ikke gigoloen hennes?
Herregud, nei. Det er mora mi.
Det ville overrasket deg hvor vanlig det er.
Hvorfor var den kvinnen så opprørt?
En tredjedel av passasjerene er i dødens nærvær.
Men om jeg sier noe om det, må jeg gå.
Fortalte du henne at hun skal dø?
Hun ser aldri land igjen.
Tørr gin martini.
To.
Ok.
Jeg trenger ikke disse.
Det er nesten som å pensjonere seg.
Men jeg har aldri jobbet, så hva pensjonerer jeg meg fra?
Jeg vet ikke hvordan vi får deg inn i Frankrike.
Alle de herlige pengene.
STENGT
Dere flytter visst til Paris.
- Er du veldig spent? - Det bør jeg vel være.
Jeg beundrer at du skaper en andre akt for deg selv.
- Bravo. - Takk.
Men det er den tredje om vi er ærlige. Eller kodaen om du vil.
Er det sant at det er åtte kilometer til havbunnen?
På det dypeste er det så vidt under det.
Men åtte kilometer er en uvanlig dybde.
Der vi er nå, er det rundt tre kilometer.
Du kan trøste deg med det.
Litt.
Har du det bra?
Hvordan ble du kaptein?
Jeg er skipslegen.
Ja.
I går fortalte en idiot som sa hun var sigøyner
en av passasjerene at hun skulle dø.
Det er ille nok. Så døde kvinnen faktisk.
- Mener du Madeleine? - Sigøyneren?
Ja, jeg tror hun het det. Kjenner du henne?
- De kastet henne nettopp i hølet. - Hølet?
Arresten.
- Kan de det? - Visst pokker kan de.
En middelmådig advokat kan bevise at vennen din drepte henne.
En voldstrussel som førte til et hjerteinfarkt.
Disse gamle damene er lettskremte. Bare si bø til dem.
Og med døden på dekk og lukkede omgivelser
går de fra vettet.
Jeg har sett det. Det er stygt.
Jeg kan vise deg noe forferdelig om du vil.
Hva hendte?
De døde bare.
- Vi har vært til sjøs i tre dager. - To lik daglig.
Det er standarden for en atlanterhavskrysning.
Jeg vil ikke ha.
- Men du må. - Hvorfor?
Fordi det er gøy.
Du og jeg som drikker.
Takk for at du viste meg alt dette. Jeg skal ikke si det til noen.
Si det til hvem du vil.
Mine damer og herrer. Deres oppmerksomhet, takk.
Velkommen til Frankrike.
Og takk for at dere seilte med Sovereign Star Cruises.
Her kommer fengselsfuglen.
- Her er jeg. - Og du har betalt gjelda di til samfunnet?
Hvordan visste du det?
Jeg har alltid kunnet se hva som vil skje.
- Mot slutten kommer en farge. - Hvilken?
Grønn.
Den lille heksevennen din.
Hvordan går det?
Hei. Jeg håper du ikke har mistet katten.
Han hviler seg til vi kommer gjennom tollen.
Hva er formålet med reisen?
Vi er på ferie. Jeg vil se Eiffeltårnet og dø.
Madame?
Jeg jager ungdommens fantasier.
- Jeg får ikke sove. - Ikke jeg heller.
Den er kald.
Vi er klare for regningen.
Ja da. Snart, kompis.
Snart. Ok?
Madame!
Hva gjør du? Du er faen meg gal!
Regningen, takk.
Du er sinnssyk. Hent brannslukkeren!
Så du kan gå rundt.
Vet du at det er julaften?
Få den vekk fra meg.
Jesus, jeg dør!
Liker du den ikke?
- Hva er det? - En invitasjon til en fest.
Madame Reynard. Hvem er det?
Hun liker utropstegn.
Kom!! Du vil være blant venner!!!
Din far og jeg bodde på et hotell i nærheten under bryllupsreisen.
Jeg kan ikke se for meg dere på bryllupsreise.
Vi gjorde alle de normale greiene.
Hoteller, blomster og champagne.
Rart å tenke på at han var artig.
Men i begynnelsen var han virkelig det.
Hei! Dere kom.
Kom inn! La meg ta yttertøyet.
Takk.
- Vi kom ikke for tidlig. - Nei! Dere kom akkurat tidsnok.
Men hvor er de andre?
Det er bare oss.
Vil noen ha en martini? Jeg har ventet hele dagen.
- Jeg tar en martini. - Greit.
Frances?
Hva faen foregår her?
Mannen min døde i sommer.
Etterpå innså jeg at vennene våre egentlig var hans.
Og ikke bare mislikte jeg dem, men de mislikte meg også.
Jeg savner dem ikke noe særlig, men jeg savner lyden av dem.
- Derfor inviterte jeg dere. - Du vil at vi skal lage lyd.
Nei.
Jeg er ensom.
- Hvordan døde han? - Han ble kvalt.
Den var ny.
Ikke vær slem. Det var vanskelig å samle mot til å invitere dere.
Jeg skjønner vel bare ikke hvorfor vi er her.
Jeg ville bare møte deg. Jeg vet jo hvem du er.
Jeg vokste opp i New York, og vi er omtrent på samme alder,
og jeg og vennene mine syntes du var fantastisk.
Og da jeg hørte at du kom til Paris, tenkte jeg at vi kunne bli venner.
Jeg setter pris på det.
Men jeg trenger faktisk ingen venner akkurat nå.
Vel
det er leit å høre at du synes det.
Men dere er her nå
og jeg har lagt cassoulet, så la oss gjøre det beste ut av det.
Malcolm, skal vi gjøre det?
Selvsagt.
Vil du ha en martini til før vinen?
- Ja takk. - Ok. Greit.
Du er en dust.
Fælt, er det ikke?
Greit, jeg skal slutte. Unnskyld.
Han døde i den stolen, vet du.
Her.
- Får jeg spørre hva han ble kvalt av? - Lam.
Og har du spist lam siden?
Nei, men jeg var aldri så glad i lam.
Nei, ikke jeg heller.
Den stramme smaken påkaller dyrets eksistens,
og det får meg til å tenke på dets død.
- Det har jeg aldri tenkt på. - Men en biff er bare en biff.
Ja. Det stemmer.
Jeg skulle selv på toalettet.
Jeg skal være rask.
Gå og titt i fryseren.
Hva?
- Gå og titt. - Hvorfor?
Gå og titt.
Jeg har aldri forstått dem.
Hva må man forstå?
Er det noe man bruker alene, eller med en annens hjelp?
Enten eller.
Men hvorfor skulle den være kald?
Det er gåten.
Jeg tror jeg er litt brisen.
Malcolm, er du snill og serverer cassouleten?
Takk. Jeg brenner meg om jeg prøver.
Alt er klart for deg på kjøkkenet.
Det blir som vann, hva?
Det er bedre enn vann.
Får jeg dele et minne jeg har av deg?
Ja vel.
Det var for omtrent 12 år siden,
i månedene etter din manns død.
Jeg spiste med en gruppe på Le Circe, og en mann ved bordet mitt
snakket ille om mannen din da du kom inn.
Du så veldig elegant ut. Jeg klarte ikke la være å stirre.
Så kom du forbi bordet, og mannen stoppet deg
og sa: 'Mrs. Price, jeg kjente mannen din godt,
og jeg klarer så vidt å la være å danse på graven hans.'
Husker du det?
Nei. Det gjør jeg ikke.
Jaså?
Og hva sa jeg til ham?
Det er greia.
Du sa ingenting. Du drakk drinken hans.
Ren whisky. Og du stirret på ham
med et blikk
som var helt likegyldig.
Stakkaren visste ikke hva han skulle gjøre.
Han skammet seg sånn.
Beklager at jeg var uhøflig.
Livet mitt har...
...falt helt fra hverandre.
Og jeg er opprørt over det.
Jeg vet akkurat hva du mener.
Det gjør du nok.
Her kommer Malcolm.
Næring!
- Hallo? - Hei, Sudsy.
Hva driver du med?
Klokka er halv sju om morgenen.
Riktig.
Faen. Unnskyld.
Hvor er du?
Jeg er ved kanalen.
Jeg ringer fordi jeg ville høre stemmen din.
- Her er den. Her er stemmen min. - Jeg stikker.
Hvem er det?
Tom. Vent.
Lykke til i dag.
Bra jobba, Malcolm.
Forventet du at jeg skulle sørge over tapet for alltid?
Ja.
Det er urimelig at du prøver å gi meg dårlig samvittighet for dette,
så ikke våg.
Greit. Men...
...hvem er denne personen?
Tom. Jeg har fortalt deg om ham før. Vi var forlovet på college.
Hvorfor ønsket du ham lykke til?
Han har et viktig møte i dag.
Å, et viktig møte?
- Det høres viktig ut. - Det holder, Malcolm.
Han sier han vil gifte seg med meg.
Hallo?
- Vil du besøke meg i Paris? - Hørte du hva jeg sa?
Ja, jeg hørte deg. Men du er allerede forlovet med meg.
Det er polygami. Det er ulovlig.
- Malcolm. - Det er et lovbrudd.
- Malcolm. - Hva?
Kan du...?
Kan du la være å ringe hit? I en stund i det minste?
Jeg har følt meg bedre i det siste,
og jeg setter pris på at du holder avstand.
Hallo?
Har han kommet hjem ennå?
Nei.
Gjør det vondt?
Nei.
Takk.
Hva takker du meg for?
Kanskje du skal ta Lille Franks avgang
som et signal om å ønske et annet dyr velkommen i livene deres.
Et kattunge kan gjøre mye godt.
Jeg ville ikke ha en katt til å begynne med. Jeg liker dem ikke.
Men Lille Frank innprentet seg på oss,
og vi måtte bare holde ut med ham.
Men om du føler det sånn og han har stukket av
- kan du ikke bare slippe taket? - Nei!
Jeg har opprørt din mor.
Hun er generelt sett opprørt.
Vi har ikke mer champagne.
Føler du noensinne at du ble presset til å bli voksen i altfor ung alder,
og at du fortsatt egentlig er et barn
som imiterer atferden til de voksne rundt deg
så de ikke avdekker hvor lite du egentlig har i hjertet?
Heksa du knullet på båten!
Malcolm knullet ei heks på båten hit.
Hun forsto ham, ikke sant?
Jeg tror det.
Vel? Hvorfor kan vi ikke spørre henne hvor han er?
Jeg vet ikke om hun vet det, og jeg vet ikke hvordan vi finner henne.
Kan en av dere forklare hva dere snakker om?
Knulleheksa og Lille Frank hadde et bånd.
La oss ikke kalle henne det.
Hun forsto det med ham.
Hva er det man må forstå med Lille Frank?
Jeg er forvirret, og det er dette som forvirrer meg.
Det er ikke noe vi vanligvis prater om.
Men kort fortalt
lever min avdøde mann i den katten.
Gjør han det, ja?
- Et uheldig faktum. - Hvordan vet du dette?
Man bare forstår det.
- Kan du hjelpe meg å forstå? - Jeg skulle ønske du bare kunne tro meg.
Jeg skal prøve.
Frank stakk av fordi jeg fortalte ham noe han ikke likte.
Og hva var det?
Beklager, men jeg velger å ikke si det.
Jeg tror uansett at hun kan hjelpe, og vi bør lete etter henne.
- Lete etter knulleheksa? - Riktig.
La oss finne noe annet å kalle henne.
Spørsmålet er hvordan vi finner henne.
Jeg har det!
En privatetterforsker.
Hva kan jeg gjøre for hvem?
Jeg og sønnen min må finne ei jente, en ung kvinne.
Hun er synsk, er fra USA og bor i Paris.
Eller er hun bare på besøk, Malcolm?
- Jeg vet ikke. - Hun er uansett her.
Hva er ditt forhold til denne kvinnen, madame?
Jeg har ikke noe forhold til henne. Men min sønn kjenner henne kjødelig.
Det kan hjelpe meg om jeg forstår
grunnen til at dere vil finne denne personen.
Vel
vi har mistet katten vår.
Ja?
Og vi tror denne kvinnen kan hjelpe oss med å finne ham.
Vet hun hvor katten er?
Ikke for øyeblikket, men vi har oppdaget
at hun kan snakke med katten i hodet sitt.
Hva heter denne kvinnen?
Madeleine.
Vi vet ikke etternavnet.
- Dette er altfor mye, madame. - Behold det. Det er driks.
Bare finn den lille heksa for oss, ok?
Greit.
Jeg så en manns penis i går. Den pisset i parken overfor leiligheten.
Har du sett at menn bare tar dem frem og bruker dem her?
Det skader vel ingen, men det er noe man må venne seg til.
Gårsdagens var uforglemmelig stor.
For en gave det må være for en mann. For et lotteri livet er.
Jeg må innrømme at det var fint å se den.
Å, Joan... Når pengene tar slutt, tar jeg mitt eget liv.
Men jeg vil at du skal vite at du var den eneste,
bortsett fra Frank når han var seg selv, og Malcolm.
Kan du være så snill å ta vare på ham om du kan?
Jeg har alltid beundret hjertet ditt.
Hjertet ditt er det retteste av dem alle.
Madame, dette er for mye.
Jeg vet ikke hvem som er berømt lenger.
Disse menneskene er alle fremmede.
Entrée!
Kan du fortelle meg historien?
Greit.
Jeg skulle...
Jeg skulle til Vail den helgen,
og bilen gikk på tomgang på gata. Føreren lastet opp bagasjen min.
Og jeg husker at jeg tenkte
at det var tullete å si til Frank at jeg skulle dra, for han brydde seg ikke.
Og hva var poenget?
Men jeg valgte å si det til ham.
Og
Jeg gikk opp trappen, og han lå død...
...i senga vår.
En katt
satt på brystet hans.
Og slikket fjeset hans.
Lagde en forferdelig lyd.
Jeg klarte ikke å føle noe annet enn håpløshet og...
Det var ingenting jeg kunne gjøre.
Og så kom følelsen av å bare ville dra.
Og så kom behovet for det.
Da jeg kom tilbake mandag kveld, lå han der jeg etterlot ham,
men han var oppblåst som en ballong
og hadde samme farge.
Jeg ringte ambulansen, og de ringte politiet.
Da jeg kom hjem fra politistasjonen...
...sto paparazzoene på trappen.
Og katten også.
Han fulgte etter meg inn som om det var helt naturlig.
Jeg visste det da jeg så på ham.
Franklin?
Er du der?
Vi er her med deg, Franklin.
Kan du ikke snakke med oss?
Hvem er du?
Madeleine.
Vi møttes på båten over til Frankrike.
Husker du?
Hva vil du?
Bare snakke med deg.
- Jeg er sammen med Frances og Malcolm. - Hei, Frank.
Hei.
Hvordan går det?
Du vet.
Malcolm?
Ja, pappa?
Hva dreier dette seg om?
Hva da?
Hokuspokuset.
Du stakk av.
Vi lurte på hvor du ble av.
Ikke noe spesielt sted.
Jeg oppfører meg nomadisk.
Du følger kløkten. Jeg beundrer det.
Hvem sa det?
Madame Reynard heter jeg. Jeg er så glad for å møte deg.
Jeg er en god venn av din kone og sønn.
De har hatt en bemerkelsesverdig påvirkning på meg.
Vennskap er en større positiv kraft
enn religion noensinne har vært. Er du ikke enig?
Frances, vær så snill.
Hvorfor stakk du av, pappa?
Godt spørsmål.
Hvorfor spør du ikke mora di?
Hvorfor stakk pappa av?
- Det er ganske komplisert. - Ikke så komplisert.
Hvor er du, Frank?
Det velger jeg å ikke svare på. Vil noen vite hvorfor?
- Ja. - Ja.
Jeg også.
Ja og nei.
Det er bare fordi Frances har tenkt å drepe meg med sine bare hender.
Malcolm.
Ja, pappa?
Hva synes du om alt dette? At mora di vil drepe faren din?
Ja.
Har du noen tanker?
Ærlig talt, pappa...
...vil jeg helst ikke blande meg.
Så hyggelig. Sånn er det å ha familie.
Det jeg mener å si,
er at det er urettferdig av deg å be meg si min mening om dette,
siden jeg ikke vet hvem du er
og aldri har visst det. Ikke fordi jeg ikke ville,
men fordi du aldri så mye som lettet sløret for meg.
Du viste ingen forkjærlighet eller godhet,
selv da jeg tilba deg som barn.
Jeg ville bare at du skulle ta meg i hånda og spasere
gjennom en jævla park, klappe meg på hodet, for faen.
Syntes du virkelig at jeg var så frastøtende?
Hva er veien med ham?
Han fortalte deg det nettopp, Frank. Han hater deg.
Drit og dra.
Kvinnen i vinduet.
Får jeg tilby deg en appelsin?
Nei takk.
Tilgi utseendet. Vanligvis er jeg svært kjekk.
Det er ikke noe bare vennene mine ville sagt.
Vet du, jeg så det som skjedde i går.
Gjorde du?
Hva syntes du om det?
At du oppførte deg svært modig.
Hvorfor er du ikke i fengsel?
Tykke håndledd, madame.
Jeg smetter ut av håndjernene, som Billy the Kid.
Jeg har ombestemt meg angående appelsinen.
Kun den beste for deg.
Den fineste, deiligste appelsinen i sekken.
Til deg, min gjest.
Den mystiske, vakre kvinnen i vinduet.
Hold ut hånda.
Får jeg litt av appelsinen din, madame?
Jeg er veldig syk.
Jeg har ikke så lang tid igjen å leve.
Du ville gjort meg en stor tjeneste om du tar imot dette.
Hvorfor?
Det ville gjort meg glad.
- Kan du ikke ta alt sammen? - Nei.
Ser du mannen der borte?
Han tar imot pengene dine.
Hvor er hun?
I badekaret.
Hva er det?
Hvor lenge blir du i Paris?
Jeg...
Jeg vet ikke.
- Får jeg spørre hvem du er? - Madame Reynard heter jeg.
Hvordan går det?
Bra.
Veldig bra, faktisk.
Hvor skal du bo?
Det kan være vanskelig å finne et hotell i siste liten.
Dette er min leilighet.
Hvem er den forferdelige kvinnen som bor hos meg?
Gi henne en sjanse. Hun er ikke så ille.
Når begynte du å behage beundrerne dine?
Rart, er det ikke?
Kanskje jeg bare er sliten. Ja, jeg tror det.
Og dette?
Jeg aner ikke hvordan det ble sendt.
Leveransen bekymrer meg ikke like mye som innholdet.
En dårlig dag, og humøret har passert.
Har det?
Ja, kjære.
Det er hyggelig å møte deg.
- Likeså. Det er en glede å møte deg. - Jeg forsov meg.
Hvem er du?
Hvor mange mennesker vil du si bor her?
Dette er alle.
Entrée!
Jøss.
Men dette er alle. Jeg lover.
Før jeg møtte Susan, trodde jeg at jeg visste hva forelskelse var.
Sa det og mente det. Hørte det sagt og var glad for å vite det.
Men hva er de følelsene sammenlignet med dette?
Dette er noe helt annet. Dette er kjærlighet poeter drømmer om.
- Er du en poet? - Jeg jobber innen finans.
Det er en slags poesi i tall, føler jeg.
Æsj.
Hva sa du?
Æsj, sa jeg.
Jeg ba Susan gifte seg med meg, og alt virket bra.
Så får hun en telefon tidlig om morgenen.
Siden hun la på, har jeg prøvd å finne ut hva det er hun vil ha.
Og om jeg ikke tar feil, vil hun ha ham.
Vel?
Jeg trodde jeg var lykkelig. Jeg var lykkelig.
Men så ringte Malcolm, og
nå vet jeg ikke hva jeg driver med.
Hva driver jeg med, Malcolm?
Kan du dra hodet ut av ræva i bare et øyeblikk?
Vent.
Situasjonen er komplisert, men vi kan uttrykke synspunktene våre
og beholde verdigheten.
- Bravo. - Men vi må ikke skjule følelser.
Aldri.
Jeg føler for eksempel at jeg kunne drept Malcolm.
Faktisk myrde ham her og nå.
Men nei, det skal jeg ikke.
- Du er heldig. - Jeg har alltid vært heldig.
Har du?
Jeg har verken vært heldig eller uheldig.
Jeg har vært uten hell.
Jeg har vært utrolig heldig til tider og
tragisk uheldig andre ganger.
Jeg har bare vært uheldig.
Men jeg har en følelse av at det vil endre seg plutselig og for alltid.
Det er det jeg forteller meg selv.
Jeg har bare vært uheldig, og jeg tror jeg alltid vil være det.
Den er ikke stor nok til oss begge.
Nei, det er den ikke.
Jeg snakker i søvne.
Det går bra.
Og jeg skjærer tenner.
Greit.
Og jeg har søvnapné og går i søvne noen ganger.
Ser du meg gå av sted, må du ikke vekke meg.
Ok.
Drøm søtt, madame Reynard.
Vi er bare to...
To små gamle damer.
Safran står ikke på lista.
Det er noe man må ha.
Tre flasker?
Vi bruker den før eller siden.
Vennen, kan du hente en ostetallerken?
Pardon.
Har dere noe til...
Fem hundre?
- Kasse eller flaske? - Flaske.
Det blir 2012,73 euro.
Vi må få disse levert. Er det greit?
Oui, madame.
Jeg sa til Don at jeg måtte til Paris fordi jeg trodde du ville ta livet av deg.
Han tuklet med fjernkontrollen.
Han sa: 'Hils om du kommer fram i tide.'
Jeg hadde et øyeblikk tidligere i år
der jeg innså at man med alderen ikke engang vil ha kjærlighet.
Ikke av typen vi trodde på da vi var yngre.
Hvem har energi til det?
Når jeg tenker på hvor mye vi pratet om det...
Jeg vet.
Menn og kvinner som kaster seg ut av vinduer.
Det man vil, er å vite at noen er der.
Men man vil også at de lar en være i fred.
Jeg har det med Don.
Vi tillater oss selv tilfredshet
og hjertet bringer oss letthet etter hvert.
Det er en fin tanke.
Er du ikke enig?
Sånn har det ikke vært for meg.
Beklager.
Jeg synes bare hele greia er foraktelig.
Tanken på et selvmordsbrev. At du i det hele tatt tenker på selvmord.
Og det er jo en klisjé, er det ikke?
En som er så smart og lovende
som tar sitt eget liv etter at glamouren er forbi.
Vel
nummer én:
Det er en skikkelig bedriten ting å si til meg.
Nummer to:
Glamouren forsvant for lenge siden, og det vet du veldig godt.
For det tredje...
Nummer tre: Ja
livet mitt er gjennomsyret av klisjéer.
Men vet du hva en klisjé er?
En historie som er så fin og spennende
at den har blitt gammel i løpet av sin håpefulle gjenfortelling.
Folk forteller den.
Ikke så mange opplever den.
To, tre, sett i gang.
Jeg kan ikke si at jeg kjenner noen av dere godt, eller i det hele tatt.
Men jeg ser at dere er hevet over smålig sjalusi.
Stygghet avler stygghet.
Jeg foreslår at vi strever etter ynde.
Ingen av oss bryr seg, madame Reynard.
Du sier det, men det mener du åpenbart ikke.
Men jeg er ikke forelsket i Malcolm.
Jeg liker ham ærlig talt ikke så godt.
Malcolm.
Klare?
Sett i gang.
- Du vinner. - Kom igjen!
Gjør det ordentlig.
- To, tre, sett i gang! - Han prøver ikke engang.
- Du er den store vinneren. - En sånn seier er ikke en seier.
Om jeg vinner
tar du koffertene dine og drar alene.
Ok.
Klare?
To, tre, sett i gang!
Vent nå litt.
- Hva vant jeg? - Ingenting.
Alt er akkurat som det var.
Dette...
Dette minner meg om performance-kunstneren jeg så på TV.
Hun gikk langs hele Den kinesiske mur.
Så slo hun opp med kjæresten sin,
og så betalte folk henne gode penger for å se henne gjøre fra seg i ei bøtte.
På et museum.
Jeg pleide å uroe meg for min manglende forståelse av moderne kunst.
Jeg liker dere ikke.
Jeg liker dem ikke. De er ikke normale.
Kan du ikke prøve å like oss bare litt?
Nei.
Hvor er kofferten din?
På tide å ta farvel, Susan.
- Susan? - Tom...
Vi drar, Susan.
Du kan dra.
Nei, jeg drar virkelig.
Dette er din siste sjanse.
Det er nå eller aldri.
Aldri. Takk.
Jeg synger for å bruke ventetiden.
For å knytte kysen min.
Og lukke døren til mitt hus.
Må jeg ikke lenger.
Til hans beste fottrinn nærmer seg
Reiser vi mot dagen.
Og forteller hverandre hvordan vi sang.
For å holde mørket unna.
Tanken på at du hater faren din plager meg.
Jeg liker ikke at du bærer rundt på det.
Og jeg synes ikke faren din fortjener det.
Sier personen som vil kvele ham?
Får jeg stille et dramatisk spørsmål?
Ja.
Hvorfor fikk dere meg i det hele tatt?
Det er...
...dramatisk.
Det var selvsagt ikke planlagt.
Jeg trodde ikke jeg kunne få barn.
Jeg hadde aldri ønsket meg et.
Men da det skjedde, tenkte vi...
...at ditt nærvær kunne hjelpe oss å komme sammen.
Du var egentlig et siste fortvilt forsøk.
Men så, da han så deg
gjorde det noe klart for ham,
og han vendte seg vekk fra oss begge for alltid.
Men jeg bør ikke hate ham?
Din far er en idiot hva gjelder følelser, men han er ikke ond.
Hva skjedde da du så meg?
Jeg har aldri blitt så såret
av noe i hele mitt liv som da jeg så fjeset ditt for første gang.
Hvorfor?
Fordi du var din far.
Fordi du var meg.
Fordi du var oss alle tre.
Så ødeleggende.
Og hvorfor kom du til meg da du gjorde?
Det var rart, var det ikke?
Det var uventet. Jeg ville jo at du skulle komme.
Men jeg ville det så lenge at når du endelig kom, ble jeg forvirret.
Jeg er lei for det.
Jeg vet det.
Men ikke vær det.
Jeg ble glad. Det er helt sant.
- Ble du? - Ja.
Jeg visste ikke at du var deg.
Jeg hadde kommet straks om jeg visste det.
Jeg ville aldri ha latt deg gå til å begynne med.
Du forstår hva det gjorde for meg.
Ja.
- Jeg håper det. - Ja.
Jeg er glad i deg, kompis.
Jeg er glad i deg også.
God natt.
- God natt. - God natt.
Madeleine.
Sov du?
Nei.
Hva driver du med?
Jeg sitter bare under denne benken.
Jeg tenkte akkurat på deg. Jeg tenkte jeg skulle ringe deg.
Vil du ikke vite hva jeg tenkte på?
- Greit. - Tre ting, faktisk.
- Husker du vår første date? - Nei, det gjør jeg ikke.
Jo da. Du tok meg med til Tavern on the Green.
Du spiste cupcaken din med kniv og gaffel. Ikke?
- Nei. - Hvorfor gjorde du det?
Kniven og gaffelen, mener jeg.
Jeg vet ikke, Frances. Hvem vet?
Det andre var
at jeg har dårlig samvittighet for vår forrige samtale.
Og jeg vil du skal vite
at jeg ikke hater deg lenger.
Det er litt sent å si det nå.
Sent om natta eller sent i livet?
Begge deler, men hovedsakelig i livet.
Jeg forstår ikke den holdningen.
Din kone gjennom mange år,
som kun dager tidligere ville drepe deg,
har opplevd at følelsene hennes har endret seg mot det gode.
Er ikke det noe å merke seg?
- Det er vel det. Men Frances... - Hva?
- Jeg er en katt. - Jeg vet det.
Jeg er en katt.
Og jeg har orm og lopper.
Og jeg bryr meg ikke om så mye
annet enn min forferdelige,
min virkelig forferdelige, elendige jævla eksistens.
Jeg skjønner.
Vel
er du klar for den tredje tingen?
Ja da.
Da jeg kom til Paris for første gang, husker du hva jeg fortalte deg om byen?
At jeg ble forskrekket av å være her.
Jeg husker at du sa det.
Å, du husker noe.
Så fint for deg og meg.
Det er fint for oss begge. Hill, hill.
Jeg fant ut hva jeg ble forskrekket av.
Og hva var det?
Jeg gjenkjente Paris som stedet der jeg kom til å dø.
Hva skal det bety?
Noe ved synet av denne byen
sendte et varsel.
Det var en forutanelse om hva kom til å skje.
Skjønner du?
Frances...
Takk.
Det var alt.
Unnskyld meg.
Har du det bra, madame?
- Hvorfor skulle jeg ikke det? - Det er bare litt sent å være ute og gå.
Du er ute.
Det er sant.
Jeg mistet katten min.
Ja.
Du ser ut som en som har det.
Og derfor er du ute så sent på egen hånd?
Skal jeg hjelpe deg å lete?
Nei takk.
Frances?
Vi sprer oss og møtes her igjen om en time.
- Greit. - Greit.
Susan, kan du bli her i tilfelle hun kommer tilbake?
Kofferten til Madeleine er ikke her.
Frances fulgte henne nok til toget.
Malcolm, ta på deg frakken.
Hvordan var den?
Hva da?
Utdanningsopplevelsen din.
Jeg vet ikke.
Selvsagt vet du det. Hvordan var den?
Ikke særlig artig.
Hadde du ingen venner?
Noen.
Men vennskapene var utilfredsstillende?
Jeg...
Hvordan var maten?
Maten var forferdelig.
Faren din er død, kompis.
Jeg vet det.
Hvordan vet du det?
Barna fortalte meg det. De viste meg det i avisen.
Hva sa avisen?
- At han døde for en stund siden. - Om meg.
Hva sto det om meg?
Det går bra.
Bare si det.
Det sto at du ble arrestert.
Hvorfor ble jeg arrestert?
Det sto at du ikke gjorde det du skulle.
Hør her.
Det som ble gjort og ikke, ble gjort eller ikke av en god,
veldig ekte grunn.
- Greit? - Greit.
Og det du må forstå, er at jeg ikke gjorde noe galt.
Om dette skal funke...
Du og jeg, mener jeg.
...må du tro meg når jeg sier det. Greit?
Ok?
Ok.
Hvordan var fengselet?
Ikke særlig gøy.
Hvordan var maten?
Du begynner å forstå.
Gi meg det slipset nå.
- Hvorfor? - Det er...
Undertekst oversatt av: Kristján J. K. Steinarsson