www.titlovi.com
Najnovejši filmi s slovenskimi podnapisi samo na: WWW.MOJBLINK.SI
Prevod: @AbbyN (www.Blink.si) Tehnična in WEB-DL Obdelava: CRAZY SRBIN
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production
OČE
Očka? Jaz sem.
Očka?
Tukaj si.
Kaj delaš tukaj? -Kaj misliš?
Kaj se je zgodilo? -Nič.
Povej mi. -Saj sem ti. Nič.
Nič? -Ne.
Pravkar sva govorili -In kaj to dokazuje?
Ne moreš se tako obnašati. -Sem jaz kriv?
Neverjetno. Mene kriviš. Ne vem kdo je ta ženska.
Za nič je nisem prosil. -Tukaj je, da ti pomaga.
Pomaga pri čem? Ne potrebujem je.
Nikogar nisem potreboval.
Rekla je, da si jo ozmerjal s prasico. Ne vem zakaj.
Mogoče. Ne spomnim se.
Jokala je.
Mogoče, če sem jo ozmerjal. -Ne. Rekla je, da si ji fizično grozil.
Jaz? Fizično?
Očitno ne ve, kaj govori. Ženska je nora in verjemi mi,
to je najbolje zanjo, verjemi mi.
Še posebej, ker... -Ker kaj?
Nisem ti hotel povedati, vendar jo sumim, da ...
Ona je... -Ona je kaj?
Kradla mi je. -Angela?
Seveda ni. Kaj govoriš? -Ukradla mi je uro.
Tvojo uro? -Ja.
Ni bolj verjetno, da si jo izgubil? -Ne. Že prej sem jo sumil.
Zato sem ji nastavil past.
Uro sem pustil na vidnem mestu, da bi videl, če jo bo vzela.
Kje? Kje si jo pustil?
Ne vem. Ne spomnim se.
Samo vem, da je ni nikjer. Ne najdem je.
To dokazuje, da jo je ukradla. Vem, da jo je.
Kaj je narobe?
Ne vem, kaj naj naredim.
Pogovoriti se morava.
Saj to delava, ne? -Ne. Mislim resno.
To je že tretja, ki je odšla.
Saj pravim, da ne rabim nikogar.
Zmorem povsem sam.
Ni je bilo lahko najti? To ni lahko.
Mislila sem, da je bila res dobra, povsem sposobna.
In zdaj je ne bo več. -Ne poslušaš me.
Dekle mi je ukradlo uro.
Ne bom živel s tatico. Razumeš?
Si preveril v kopalnici?
Kaj? -V kopalnici, kjer skrivaš svoje dragocenosti.
Kako to veš? Povej po resnici.
Enostavno vem. -Si brskala? -Ne.
Kako potem veš, da imam tam včasih dragocenosti?
Slučajno sem odkrila.
Ti... -Očka?
Očka!
Kam greš?
Ničesar se nisem dotikala!
Si jo našel? -Kaj? -Uro.
Ja. -Torej ni bila kriva Angela.
Samo zato, ker sem jo pravočasno skril.
Sicer bi sedel tukaj ne vedoč koliko je ura.
Ura je 5, če te zanima. Mene zanima.
In oprosti, da diham.
Si vzel zdravila? -Ja.
Zakaj me gledaš, kot da je kaj narobe? Vse je v redu, Anne.
Življenje teče.
Od nekdaj si nekakšna bojevnica.
Za razliko od sestre.
Kje pa je, pravzaprav? Si kaj govorila z njo?
Nekaj te sprašujem.
Odselila se bom, očka.
Odšla bom iz Londona.
Res? Zakaj?
Govorila sva o tem, se spomniš?
Zato ti je toliko do tega, da bi bolničarka živela z mano.
Podgane zapuščajo ladjo.
Očka...
Ne bo me tukaj.
Ne bom mogla prihajati vsak dan. To moraš razumeti.
Ja.
Torej odhajaš. Kdaj, zakaj?
Nekoga sem spoznala.
Ti? -Ja.
Moškega? -Ja.
Res?
Ne bodi tako presenečen. -Ne, ne. Samo ...
Moram priznati, da po ...
Jamesu? -Jamesu.
Ni bilo veliko ...
Kaj pa počne? -Živi v Parizu.
Zato bom živela tam. -Ti, v Parizu?
Saj ne boš naredila tega, kajne?
Mislim, zbudi se, še angleško ne govorijo.
Če sem torej prav razumel,
me zapuščaš. Je tako?
Zapustila me boš. -Očka ...
Kaj bo potem z mano?
To mi veliko pomeni, sicer ne bi šla.
Resnično ga ljubim.
Ob vikendih te bom pogosto obiskovala.
Ne morem pa te tukaj pustiti samega. To ni možno.
Zato, če ...
Če zavračaš oskrbovalko, bom morala ...-Kaj?
Kaj?
Moraš razumeti.
Anne, kaj boš morala narediti?
Anne?
Je kdo tukaj?
Je vse v redu? -Kdo ste?
Oprostite? -Kdo ste?
Kaj delate tu?
Kaj delate v mojem stanovanju?
Anthony, jaz sem, Paul.
Kdo? Kaj delate tukaj?
Živim tukaj.
Vi? -Ja.
Vi živite tukaj? -Ja.
Vi živite v mojem stanovanju?
Ta je pa dobra. Kakšna neumnost je to?
Poklical bom Anne.
Vašo hči.
Hvala, vem kdo je Anne
Ste njen prijatelj?
Vam govorim!
Poznate Anne?
Njen mož sem.
Njen mož? -Ja.
Od kdaj pa?
Skoraj deset let.
Ja, ja.
Seveda.
Očitno.
Deset let je že. Toda mislil sem, da sta ...
ločena?
Kdo? Midva z Anne?
Ja. Nista? -Ne.
Ste prepričani? -Povsem.
Kaj je potem s to francosko zadevo in Parizom?
Ljubica, jaz sem.
Ne, samo tvoj oče se ne počuti najbolje in bi te rad videl.
Prav. Pohiti.
Šla je po nakupih, in se vsak čas vrne.
Ja, povedala mi je...
Zadnjič mi je rekla, da odhaja v Pariz.
Pariz? -Ja.
Kaj naj bi počela v Parizu?
Spoznala je Francoza. -Mislim, da ne bo držalo.
Zadnjič mi je to povedala. Saj nisem bebec.
Rekla je, da se bo preselila in živela z njim.
Spomnim se, da sem ji rekel, da je to neumna ideja,
ker sploh ne govorijo angleško.
Ne veste za to? -Ne.
Kaj?
Polomil sem ga ... -Že v redu. Ona...
Tega mi ni omenila, a sem prepričan, da ima namen.
Torej ne veste za Francoza?
Opala.
Glavo pokonci.
Slej ko prej pride do tega. Govorim iz izkušenj.
Bi kaj popili, medtem ko čakava? Vodo, sok?
Ne, samo ...
Hotel sem nekaj reči.
Ja, glede negovalke. -Laure?
Pozabil sem ime. Vaša žena vztraja pri negovalki.
Toda to je smešno. Sam lahko skrbim zase.
Ona mi je rekla, vaša žena, da potrebujem ...
Sposoben sem skrbeti zase, čeprav gre v tujino, v Pariz,
vaša žena.
Ne razumem zakaj tako vztraja, da ...
Poglejte me. Samo poglejte me.
Paul. -Tako je, Paul. Poglejte me.
Še vedno zmorem sam.
Ne mislite tako?
Mislim, saj nisem popolnoma ...
Je tako? Seveda.
Toda ona ...
Ne vem od kod ji ta neumna obsedenost.
Že od otroških let je taka.
Ni prav posebej brihtna.
Ni ravno ... najbolj inteligentna.
To ima po mami.
Trudi se po najboljših močeh, Anthony.
Trudi se. Seveda.
Ničesar je nisem prosil.
Ne vem kaj kuha proti meni, toda nekaj kuha.
Vem, da je nekaj že skuhala.
Sumim, da me hoče dati v dom za ...
Vidim znake.
A naj bo povsem jasno,
ne grem iz svojega stanovanja.
Ne grem iz svojega stanovanja!
To ni vaše stanovanje, Anthony. -Prosim?
Če se spomnite, ste se preselili k nama
dokler čakate ... -Kaj?
Na novo negovalko, ker ste se skregali z Angelo.
Kaj res?
Zato pri nama čakate.
Torej James ... -Paul. -Dobro, Paul.
Pravite, da je to vaše stanovanje? -Ja.
Zdaj sem vse slišal.
Jaz sem. -Tukaj je.
Kaj se dogaja? -Nič posebnega, le tvoj oče je malo zmeden.
Je kaj narobe?
Kakšna neumnost je to? -O čem govoriš?
Kje je Anne?
Prosim? -Anne. Kje je?
Tukaj sem.
Samo v trgovino sem šla in se zdaj vrnila.
Razumem.
Kaj si kupila? -Piščanca. Si lačen?
Ja, zakaj pa ne.
Daj meni, bom jaz pospravil. -Hvala.
Paul pravi, da se ne počutiš najbolje.
Dobro sem, hvala.
Videti si zaskrbljen.
Ne, samo ...
Kaj?
Očka ...
povej mi.
V kuhinji sem si pripravljal čaj.
Bil sem sam v stanovanju, ko sem naenkrat zaslišal
ropot in prišel sem, kjer je bil tvoj mož.
Kdo?
Tvoj mož.
Čigav mož? -Tvoj, draga, ne moj.
James? -Tvoj mož.
Saj nisem poročena. -Prosim?
Ločila sem se pred petimi leti, se ne spomniš?
Kdo je potem on? -Kdo?
Delaš to namenoma? Pravkar je odšel s piščancem.
Piščanec? -Kaj ga nisi nekomu ravnokar dala?
O čem govoriš? -Mar nisi nekomu dala piščanca?
Piščanec! -Kakšen piščanec? O čem govoriš?
Maloprej je bil tukaj.
Motiš se. Nikogar ni tu.
Izginil je. -Kdo?
Človek s piščancem? -Tvoj mož.
Zakaj se smejiš? -Oprosti.
Še zmešalo se mi bo.
Kaj se je zgodilo?
Nekaj čudnega se dogaja.
Verjemi, nekaj čudnega se dogaja.
Pridi, sedi.
Ne skrbi. Vse se bo uredilo.
Ne vem. -Bo.
Ne skrbi.
Si vzel zdravila?
Kakšno vezo ima to?
Vzemiva večerno dozo zdravil.
Boljše se boš počutil.
Že nekaj časa ni dobro.
Čudne stvari se dogajajo. Nisi opazila?
Ta človek, ki trdi, da to ni moje stanovanje.
Res neprijeten človek. Kot tvoj mož, če ne še bolj.
Neverjetno. V mojem stanovanju mi reče ...
Toda ...
To je moje stanovanje, kajne?
Je?
Reci mi, da je to res moje stanovanje.
Ali ni?
Hvala.
Ja.
Vem.
Včasih je res zelo hudo.
Zadnjič me sploh ni prepoznal.
Ne vem.
Ja.
Hvala ti.
Da mu je všeč. To je važno,
da vem, da bo srečen.
Ja.
To je vsekakor dobra ideja. Upam.
Po telefonu se zdi prijetna.
Obvestila te bom o dogodkih.
Ja. Dobro.
Upajmo. Se kmalu slišiva.
Saj nisem prezgodnja? -Ne, nikakor. Vstopite.
Vstopite.
Prosim.
Hvala, da ste se oglasili. -Ni za kaj.
Oče je v svoji sobi.
Bi kaj popili? -Ne, hvala. -Kar po domače.
Oče je precej vznemirjen glede vsega tega.
To lahko izzove ...
Mislim, da ga nerviram.
To govorim,
ker je sposoben nepričakovano reagirati.
In to se je pokazalo šele sedaj? -Ja.
Živel je nedaleč stran.
Delovalo je in skoraj vsak dan sem ga lahko obiskovala.
Toda to smo morali spremeniti,
ker ni bilo več izvedljivo. -Razumem.
Bilo je nekaj negovalk, ena za drugo.
Zaradi svojega načina, se je težko ujel z njimi.
Zato sem ga preselila k sebi.
Težko se spopadam s tem poleg službe.
In zato potrebuje pomoč.
Sem slišal zvonec? -Ja.
Očka, to je Laura. -Kako ste?
Povedala sem ti, da se bo Laura oglasila, da se spoznata.
Zdravo. -Zdravo.
Čudoviti ste. -Hvala.
Toda ...
Se nisva že srečala? -Ne. Mislim, da ne.
Ste prepričani? Zdi se mi, da sem vas že videl.
Laura se je oglasila, da naju spozna.
Da vidi kako živiš in kako ti lahko pomaga.
Vem, vem. To mi je povedala že stokrat.
Hči ima...
nagnjenje, da se ponavlja. Starostna zadeva.
Ste za kakšno pijačo? -Ne, hvala.
Aperitiv? -Ne. -Enega kratkega?
Samo trenutek. Takoj se vrnem.
Iskat je šel uro.
Deluje šarmantno. -Ja. Ne vedno.
Imel sem prav. Čas je za aperitiv.
Vedno sem imel dve uri. Eno na roki, drugo v glavi.
Od nekdaj.
Kaj želi mlada dama?
Očka!
Predvidevam, da ti ne boš. Kaj želite?
Kaj boste vi? -Mali viski. -Potem ga bom tudi jaz.
Krasno. Dva mala viskija prihajata.
Anne, prosim.
Anne, tebi ne bom ponujal pijače.
Nikoli ne pije alkohola. -Res je.
Nikoli. Niti kapljice.
Zato tudi deluje tako...
Kako? -Trezno.
Njena mama je bila ista. Najbolj trezna ženska.
Mlajša hči je druga zgodba. -Imate dve hčerki?
Ja. Že dolgo je nisem videl. Vedno je bila moja ljubljenka.
Ona je tole naslikala. Čista umetnost. Lepo, ne?
Ja, res..
Ja.
Blesteče dekle.
Ne razumem zakaj se nikoli ne oglasi.
Vaš viski.
Hvala. -Na zdravje.
Dal bi vse kar imam za kozarec viskija, se strinjate?
Nimam ravno nekega imetja. -Res? S čim se ukvarjate?
Skrbim za druge ljudi. -Druge ljudi?
Moje delo je pomagati ljudem, ki so tega potrebni.
Slišati je kot dekleta, ki so padla z lune.
To mora biti naporno delo.
Preživeti najlepša leta z nekom, ki ga ne preneseš. Imam prav?
Kaj pa vi? S čim ste se vi ukvarjali?
Bil sem plesalec.
Res? -Ja. -Očka! -Kaj je?
Bil si inženir.
Kaj pa ti veš o tem? Ja, posebej dober sem bil v stepu.
Res? -Ste presenečeni? -Malo pa res.
Mi ne verjamete ali si težko predstavljate?
Seveda. Želela bi si znati step.
Res? Jaz sem še vedno dober. Naj vam pokažem.
Odlično.
Zakaj se smejete? -Oprostite.
Zdaj vem na koga me spominja. -Na koga?
Na Lucy v njenih mladih letih. -Lucy?
Moja druga hči. Tako je.
Kaj ti misliš? -Mogoče.
Ja.
Ja, v glavnem na njen nemogoč smeh.
Prizadel sem vas, kajne?
Situacija je zelo preprosta.
V tem stanovanju sem živel kar precej let.
Zelo sem navezan nanj.
Kupil sem ga pred več kot 30 leti. Nisi bila še niti rojena.
Veliko, lepo stanovanje.
Zelo veliko in ...
zelo srečen sem bil tukaj.
Kakor koli, moja hči se zelo zanima zanj.
Kaj pa govoriš?
Moja hči očitno misli, da ne zmorem več sam.
Vselila se je z izgovorom, da mi pomaga.
S človekom, ki ga je spoznala nedolgo po svoji ločitvi.
Moram reči, da zelo slabo vpliva nanjo.
O čem pa govoriš?
Sedaj me mora prepričati, da zares ne morem več skrbeti sam zase.
Sledila bo faza, da me nekam pošlje. Ne vem kam.
Očitno bi bil to najboljši način, da zadrži moje stanovanje.
Vendar se ne bo zgodilo na ta način.
Oprosti, draga. Naj ti povem ...
da še nekaj časa ne grem nikamor.
Preživel te bom. Vaju oba.
Za vas ne vem, za svojo hči pa ja.
Če bi sorodniki morali vedeti,
bom povedal, da je začela ona in ne obratno..
Na dan njenega pogreba bom imel krajši govor.
Spomnil jih bom na njeno brezsrčnost in manipulativnost.
Zelo mi je žal za to. - Zakaj? Dobro razume.
Ti ne razumeš.
Mesece ji že dopovedujem, da zmorem skrbeti sam zase.
Vendar ... Noče poslušati.
Ne potrebujem nobene pomoči. Od nikogar.
In ne grem iz svojega stanovanja.
Želim samo reci, da odjebite.
To sem moral povedati.
Veselilo me je. Zbogom.
Resnično mi je žal za vse to.
Prav ste imeli, da ima svoj način. -Res mi je žal.
Ni potrebe. Take reakcije so precej običajne.
V redu bo. -Mislite?
Ja.
Torej?
Kaj?
Je šlo v redu? -Ja.
Mislim da. Rekla je, da bo jutri začela.
Tukaj? -Ja. -Dobro.
Videli bomo kako bo šlo prve dni.
Skrbelo me je kako bo.
Bil je v redu, celo šarmanten.
Lepo.
Res je šarmiral. Moral bi ga videti.
Rekel ji je, da je bil plesalec stepa.
Ne? -Ja.
Ne vem kako naj ti opišem. Mislim, da bo ...
Mislim, da se bosta dobro razumela.
Potem ji je rekel, da ga spominja na Lucy.
Res?
Koliko je stara?
Zakaj, te zanima?
Kaj ti je?
Šlo je v redu in to je dobro, ne?
Ja. -Torej?
Kaj je? Povej.
Samo ... -Kaj?
Ko sem prinesla pijačo, me ni prepoznal.
Prizadelo me je.
Razumem. -Hudo mi je.
V očeh sem mu videla, da sem zanj tujka.
Navaditi se moraš na to. -Ne morem.
Lahko, Anne. Dobro skrbiš zanj.
Očka, večerja bo čez pet minut. Ti to odgovarja?
Ja, draga. Odgovarja mi.
Zdravo.
Si lačen?
Ja, ja, toda ...
Imamo nocoj goste?
Ne, zakaj?
Nič.
Je vse redu?
Si imela dan? -Ja, kar dober. Laura se je oglasila.
Kajne, očka? Laura naju je obiskala.
Kdo? -Laura.
Ženska, ki naju je obiskala.
In šla sva k zdravniku.
Si kje videla mojo uro? Očitno sem jo izgubil. -Spet?
Si pogledal v svojem skrivališču?
Kakšno skrivališče?
Res ne vem o čem govoriš, Anne.
Kakšno skrivališče? Tu ni nobenega skrivališča.
Si lahko bolj diskretna? -Si pogledal v skrivališču?
Ravnokar. Ali sem jo izgubil ali pa mi je bila ukradena.
Ne, ni. -Kako to misliš?
Nekje mora biti. Naj jaz pogledam?
Bil bi ti hvaležen. To je zelo zaskrbljujoče.
Ves čas po malem izgubljam stvari.
Če se bo tako nadaljevalo,
bom ostal povsem gol.
In ne bi mogel slediti uri. Prosim te. Hvala ti.
Koliko je ura?
Skoraj osem.
Tako pozno?
Kaj ne bi morali že večerjati?
Čez pet minut, ko bo piščanec pečen.
Imamo nocoj piščanca?
Za glavno jed.
Lepa je.
Vaša ura je zelo lepa.
Je vaša?
Mislim ... to je vaša?
Ja.
Če lahko ...
Očitno je šlo danes dobro.
Ja.
Zelo dobro, zelo dobro.
Lahko ... -In podobna je Lucy?
Res?
Ne vem. Nisem je videl.
Ne, to je...
Želim, da je Anne zadovoljna,
čeprav res ne rabim njene vsiljene pomoči.
Lahko vidim vašo uro?
Prav imate. Res ji veliko pomeni, da se to uredi.
Ja. -Res.
Skrbelo jo je za vas. In vznemirjajo jo
vaši stalni izpadi ...
Kaj je z mojo uro?
Nič. Samo gledal sem jo.
Samo preverjam, če je ...
preverjam, če je...
... lepa. Zelo je lepa.
Ste jo kupili? -Prosim?
Je darilo ali ste jo kupili? -Kupil sem jo.
Zakaj?
Verjetno ste shranili račun? -O čem govorite?
O vaši uri. To je ... -Govoril sem o Anne.
Anne?
Ja, Anne.
Ja.
Ne vem, zakaj se nisva nikdar dobro razumela.
Z njeno mlajšo sestro
je bila povsem druga zgodba.
Jo poznate? Ona je čudovita, čudovita.
Že mesece je nisem videl..
Ne morem je obsojati. Potuje po svetu.
Mislim.
Slikarka je.
Srečen bi bil, če bi me obiskala
nekega dne.
Vzel bi jo v naročje, in bila bi,
spojena drug z drugim.
Za več ur. Tako kot je bilo včasih.
Dolgo nazaj, ko je bila še majhna.
Klicala me je mali očka.
Mali očka.
Tako me je klicala, veste.
Lepo, kajne? Mali očka.
Vas lahko nekaj vprašam?
Toda želim iskren odgovor. Nobenih fantazij.
Lahko to naredite? -Ja.
Prav.
Kako dolgo nameravate izkoriščati vse po vrsti?
Kaj je?
Kaj si naredila z lasmi?
Nič. Zakaj? -Dobro izgledaš.
Si izgubila ključe? -Ne.
Oče je naročen pri dr. Sarai.
Očka? Pridi.
Hvala. Tukaj podpiši.
Jaz bom izpolnila ostalo.
Datum rojstva?
Petek, 31. december 1937.
Petek? -Ja.
Trenutno živite pri hčerki, drži?
Ja, dokler ne odide v Pariz.
Zakaj naj bi odšla v Pariz?
Kaj? -Ostajam v Londonu.
Stalno menjaš mišljenje, kako naj ti človek sledi?
Nikdar ni bilo govora o Parizu. -Bilo je. Sama si rekla. -Ne, nisem.
Oprosti, zadnjič si mi to rekla.
Si pozabila? Pozabila je.
Začela je pozabljati. Na tvojem mestu bi obiskal zdravnika.
Sploh ne morem iti v Pariz.
To je dobro. Pariz ... Tam niti ne govorijo angleško.
Ne glede na skrb se stanje lahko hitro spremeni.
Če karkoli potrebujete, lahko kadarkoli pokličete.
Hvala.
Očka?
Hvala vam. -Hvala.
Kaj je narobe?
Prosim?
V redu.
Takoj pridem.
Hvala. -Hvala vam. -Oprostite.
Kaj se dogaja?
Mislim, da te želi videti.
Kje je? -V svoji sobi.
Daj meni.
Dovoli mi.
Kaj je bilo? -Nič.
Tako. Pripravit grem večerjo.
Anne.
Kaj? -Hvala ti za vse.
Morava najti drugo rešitev. -Kakšno?
Namestiva ga v institucijo. -V dom? -Ja.
V negovalni dom. To bo zanj najbolje.
Zakaj mi sedaj to govoriš, ko jutri začne to dekle?
Prav imaš. Bomo videli.
Morda se bosta dobro ujela in ti misliš, da je dobra.
Toda zdravnica ima prav. Prišli bodo trenutki ...
Naj je še tako dobra, on je bolan, Anne.
Bolan je.
Zakaj stojiš tam? Daj, pridi.
Pridi, sedi.
Daj, očka.
Je šlo torej v redu?
Ja, zelo dobro. Se strinjaš, očka?
Kaj? -Zelo si jo nasmejal.
Res? -Rekla je, da si šarmanten.
Malo po svoje, toda šarmanten.
In jutri zjutraj bo pričela.
Bi še malo?
Bi. Dober piščanec je.
Kaj ti misliš? Kje si ga kupila?
Spodaj. Zakaj?
Kar tako. Dober je.
Paul? -Ne, hvala.
Delala naj bi cel dan?
Do 18:00.
Pa potem? -Kaj misliš?
Po 18:00? -Jaz bom tu.
Ste zadovoljni?
S čim? -Imate hči, ki dobro skrbi za vas.
Imate srečo.
Tudi vi jo imate. -Mislite?
Kaj ji je? - Anne?
Utrujena je.
Od vsega po malo.
Poskrbeti morate zanjo.
Zakaj ne gresta nekam?
Zakaj?
Včasih se sprašujem, če to delate namenoma.
Kaj?
Nič.
Imela sva
namen oditi v Italijo.
A sva morala odpovedati. Veste zakaj?
Ne, zakaj? -Ker ste se skregali z Angelo.
Nisva mogla iti in vas pustiti samega. Morala sva odpovedati počitnice.
In vas pripeljati sem.
Sedaj boste ostali tu.
Za vedno. Če sem prav razumel.
Pozabljeno je. Neverjetno.
Nehaj.
S čim?
Da si tako ...
Kako? -Sarkastičen.
Ne, nisem. Mislim, da sem zelo potrpežljiv.
Zelo potrpežljiv, verjemi.
Kje je piščanec? Si ga odnesla?
Oprosti, boš še? -Je v kuhinji?
Ja. Prinesla ... -Ne. Bom sam.
Zakaj tako govoriš pred njim? -Kaj pa sem rekel?
Glej, povsem razumem tvoja čustva.
Ne, ne razumeš. -Ja, razumem.
Kar pa ne razumem je ...
Toliko narediš zanj.
Glede tega te spoštujem.
Ti si se odločila, da ga pripelješ sem in ...
zakaj pa ne, toda ...
ne morem.
Najti morava drugačno rešitev.
Povsem je izgubljen. -Ne govori tako.
Zakaj ne bi smel? Resnico govorim.
Morava najti drugo rešitev.
Kakšno? -Da ga dava v institucijo.
Dom? -Ja, v negovalni dom.
To bo zanj najbolje.
Zakaj mi sedaj to govoriš, če jutri začne to dekle?
Prav imaš. Bomo videli.
Mogoče se bosta dobro ujela in ti misliš da je dobra.
Toda verjemi, zdravnica ima prav.
prišli bodo trenutki, ko ... Ne glede na to kako je dobra,
je bolan, Anne. Bolan je.
Zakaj stojiš tam? Pridi in sedi.
Daj. Očka, pridi in sedi.
Očka ...
Prosimo, ostanite na zvezi ...
Trenutno ste v čakalni vrsti.
Dr Sarai.
Halo?
Očka? Si že vstal?
Si dobro spal?
Anne, od kod je to?
Boš malo čaja preden pride?
Kje je slika?
Katera?
Od Lucy.
Si pomešal s svojim stanovanjem? Tu nikdar ni bilo slike.
Pridi zajtrkovat.
Anne.
Poglej. Vidiš?
Anne?
Vaš čaj.
Kaj? -Verjetno se je ohladil.
Kje je Anne? -Ven je šla.
Že? -Ja.
Do večera se vrne. Grem po vaša zdravila.
Ne, čakajte, čakajte. -Vrnem se, samo po zdravila grem.
Sranje.
Koliko je ura?
Ravno prav za zdravila. Vzamete sedaj in to je to.
Mala plava.
Mala plava tabletka vam je všeč. Kako je lepe barve, kajne?
Vas lahko nekaj vprašam? -Ja.
Ste bebavi?
Ne.
Zakaj potem govorite z mano kot da bi bil omejen? -Jaz?
Ja.
Nisem. -Plava tabletka, plava tabletka.
Oprostite, nisem mislila.
Zares je neprijetno.
Boste videli, ko pridete v moja leta in to bo prej kot si mislite.
Oprostite.
Ne bo se več ponovilo.
Povejte mi, ste opazili nekaj?
Kaj pa?
Moje stanovanje. -Kaj je z njim?
Spremenilo se je. -Mislite?
Ja.
Na primer ti stoli.
Tamle. Kdo jih je dal tja?
Ne vem. Verjetno vaša hči. -Očitno moja hči, očitno.
Neverjetno je, da me sploh ne vpraša za mnenje.
Opravičujem se vam, da sem bil prej malo grob.
Ni problema. Vaša hči me je opozorila. da imate svoje načine.
Res?
Ja.
To je neverjetno, kako ste podobni Lucy.
Anne mi je povedala, kaj se je zgodilo. Žal mi je, nisem vedela.
Kaj? Za njeno nesrečo.
Kakšno nesrečo?
Kaj?
O čem govorite?
Nič
Vzemite zdravila, da se potem oblečete.
Vidite? -Kaj?
Govorite kot da sem omejen.
Ne, nisem. -Ste.
Nisem. -Ja.
Oblecite se, vzemite plavo tabletko ...
Sem zelo inteligenten, zapomnite si.
Ste razumeli? -Ja. Zapomnila si bom.
Dobro, hvala.
Ja, zelo sem inteligenten.
Včasih presenetim celo samega sebe.
Imam spomin kot slon.
Poznate to žival? -Ja, ja.
Pozabili ste na tablete. -Sem že mislil, da vas ni več.
Prinesem še en kozarec vode. -Ne, ne, ne skrbite. Je že v redu.
Vidite skodelico čaja? -Prepričani? -Popolnoma. Kar poglejte.
Boste videli. Gledate? -Ja. -Pozorno glejte.
Prav?
Takole.
Pozorno glejte. -Ja, gledam. -Dobro.
Skodelica čaja in gre.
Opravljeno. -Bravo.
Pred mnogimi leti sem delal v cirkusu.
Ko sem bil mlad. Res? -Ja.
Vam pokažem malo magije? -Zakaj se ne bi prej oblekli?
Sedaj? -Ja. -Ne, ne sedaj. -Ja.- Ne. -Ja.
Zakaj? Nima smisla, ker bom potem spet oblekel pižamo.
Rad bi prihranil nekaj časa. -Razumem kaj mislite, toda ...
Če ostanete v pižami, ne moreva ven.
Kam pa hočete iti?
V park. -Ojoj. -Lep dan je.
Je vse v redu?
Ja, ravno se gre preobleči.
Ste v redu, Anthony? Je kaj narobe?
Ne, ne.
Pravzaprav sem se hotel pogovoriti z vami.
Z mano? -Ja.
V tem primeru grem pripravit stvari. -Nikar ne hodite. -Vrnila se bom.
Ne puščajte me samega. -V sosednji sobi bom. Takoj pridem.
Vas lahko nekaj vprašam?
Ja.
Toda želim iskren odgovor. Nobenih fantazij. Boste lahko?
Ja.
Prav.
Kako dolgo imate še namen
izkoriščati vse po vrsti?
Kdo, jaz? -Ja, vi.
Rad bi vaše mnenje.
Nameravate še naprej uničevati življenje vaše hčerke
ali je mogoče upati, da boste razumni v prid njene prihodnosti.
O čem govorite? -O vas, Anthony. O vas.
Prevarant. -Nehajte.
Tega ne dovolim -Ne dovolite? -Ne.
Recimo, da me ne briga, kaj boste naredili? -Jaz? -Ja.
Napadli ste me.
Preizkušate me.
Vidite, tudi jaz nikomur ne dovolim,
da se prisesa na nekoga drugega.
Ne, nehajte. Nehajte.
To je povsem neprimerno. -Nehajte.
Nehajte.
Kaj se je zgodilo?
Kaj je narobe?
Je to zaradi tvoje ure?
Če je to razlog, našla sem jo, poglej.
Ne jokaj. Vse bo v redu.
Vse bo dobro.
Pridi, gremo večerjat. Saj imaš rad piščanca, ne?
Koliko je ura?
Ura je osem. Čas, da jemo.
Osem zvečer?
Mislil sem, da je jutro.
Zaskrbljen sem. Glej, sedim v pižami.
Vidim. Večer je.
Spekla sem ti piščanca.
Vse je v redu. Pridi.
Daj.
V redu je, mali očka.
Mali očka.
Očka?
Očka, spiš?
Anne?
Očka, jaz sem.
Lucy?
Očka.
Lucy?
Očka.
Očka? Si že vstal?
Bi malo čaja, preden pride.
Očka?
Dobro jutro. -Sedi, pripravljeno je.
Danes dobiš obiskovalko, se spomniš?
Se spomniš?
Kako naj bi pozabil, če neprestano govoriš o tem?
Vsak čas bo tu.
Tako zgodaj? -Ja.
Sinoči sem razmišljal o njej. -O Lauri?
Ja, mislim, da sem. Videl sem njen obraz.
Veš, res me je spomnila na tvojo sestro.
Ja, včeraj si tako rekel.
Če si ti srečen, sem tudi jaz srečna.
Prijetna je in mislim, da tudi sposobna.
Dobro bo skrbela zate.
Všeč mi je. -Lepo.
Bi se preoblekel preden pride?
Kdo? -Laura. Tvoja nova negovalka, ki ti je všeč.
Ja, ja, ja. -Ja
Obleci suknjič preden pride. -In hlače.
Si užival ob srečanju z njo?
Močan vtis si naredil nanjo.
Res? -Ja.
Prepričal si jo, da dobro plešeš, še posebej step.
Jaz? -Ja.
In kaj je rekla? -Upa, da ji boš nekega dne pokazal.
To je smešno.
Nisem vedel, da znam step. Je to šala? -Ne.
Inteligenca. -Očitno.
Je to ona? -Verjetno. -Toda nisem še oblečen.
Ni važno. Se boš kasneje., -Ne, počakaj. Moram se obleči.
Ni važno. -Važno je!
Pred vrati je. -Prosim te, ne pusti me samega. Poglej...
Kaj si bo mislila?
Moram se preobleči.
Zakaj moraš vse oteževati. Kasneje se boš oblekel. Ne skrbi.
Ponižan bom. -Ne boš. -Bom.
Laura, zdravo. -Zdravo.
Sem prezgodnja? -Ne, nikakor. Vstopite.
V kuhinji sva.
Tukaj sva. Ravno sva se hotela obleči.
Anne, kdo je to?
Zdravo, Anthony.
Anne, to ni ona. -Očka!
Boste kavo ali ...
Ne, hvala. -Ste že zajtrkovali? -V redu je.
Nočem nje. Kje je tista, ki mi je bila všeč?
Kaj govoriš? Pozdravi Lauro.
Ne razumem vsega tega.
To nima smisla. -Se spomnite, včeraj sva se videla?
Pričela sva se spoznavati in rekla sem, da se bom vrnila.
Samo da vidim kakšna je situacija in kako vam lahko pomagam.
Se spomnite?
Očka, se lahko pogovoriva?
Anne je prišla na obisk.
Se spominjaš časa, ko si prišel živet k meni?
Bilo je samo začasno, ker si se skregal z Angelo.
Razmišljala sem, če ne bi bilo bolje...
Kakšna se ti zdi soba? Lepa je, ne?
S pogledom na park. -Res?
Zelo lepo je.
Kot bi bil v hotelu, kajne?
Tudi drugi pravijo tako.
Mislim, da ti bo bolje tu.
Kje?
Tukaj.
Mislim, da bi bilo zate bolj pomirjujoče,
če sprejmeva skupno odločitev, da živiš tukaj.
Kaj misliš?
Kaj pa ti? Kje bi ...
V kateri sobi boš ti spala?
Če se spomniš, bom živela v Parizu?
Ne, ne boš.
Bom. Povedala sem ti o tem, se spomniš?
Toda rekla si ... Si prepričana? -Ja.
Toda rekla si, da boš ostala z mano.
Ne, moram iti, pomembno je. Vse sem ti razložila.
Občasno bom prihajala ob vikendih.
Kaj pa jaz?
Ti boš ostal tukaj, v Londonu.
Sam?
Kaj pa tvoja sestra, kje je? -Očka ...
Veš kako zelo jo pogrešam.
Tudi jaz, očka. Vsi jo pogrešamo.
Anne?
Ste dobro spali?
Kaj delam tukaj?
Čas je.
Ne sprašujem po času, pač pa kaj delam tukaj. Kje je Anne?
Tukaj so vaša zdravila. -Odjebite z vašimi zdravili.
Ste sestra? -Sem.
Kaj res? Razumem.
Sestra ste? -Ja.
Mislil sem na vrsto. Tipična sestra.
Kaj pa delate tukaj?
Prosim? -Kaj delate tukaj?
Skrbim za vas.
Saj ne mislite resno?
Prvič slišim.
In od kdaj?
Že nekaj tednov.
Že nekaj tednov?
Osupljivo.
Neverjetno, v tej hiši mi nihče nič ne pove.
Mislil sem, da dobimo novo. Novo kaj?
Novo sestro.
Tisto, ki je podobna Lucy, moji drugi hčerki.
Zadnjič sem jo spoznal, ko je prišla sem, kajne?
Vzemite zdravila.
Danes zjutraj naj bi začela. Laura, je tako?
Mislim, da ste malo pomešali. -Tista, ki me spominja na Lucy.
Lepo. -Ja.
Čas, da vzamem zdravila.
Koliko je pravzaprav ura?
Kje je Anne?
Ni je tukaj, Anthony.
Je šla ven?
Če se spomnite, živi v Parizu.
Ne, ne, ne.
Razmišljala je o tem, vendar se ni zgodilo.
Zdaj je tam že nekaj mesecev.
Moja hči v Parizu? Ne, ne, saj tam sploh ne govorijo angleško.
Poglejte.
Včeraj sva to razglednico, ki jo je poslala,
skupaj brala. Se spomnite?
Poglejte.
Vsak dan vam to povem.
Živi v Parizu, ker je tam Paul, s katerim sedaj živi.
Občasno vas obiskuje. -Kaj? -Ja.
Občasno prihaja za vikend in potem gresta na sprehod v park.
Govori vam o svojem novem življenju in kaj dela.
Zadnjič vam je prinesla kavo, ker jo radi pijete.
Ne maram kave. Pijem samo čaj.
Vse v redu? -Ja, ravno se oblačiva.
Vse v redu?
Ja.
V redu. -Hvala. Lep dan vam želim.
Se vidiva.
Kdo je ta človek? -Kdo?
Ta, ki je pravkar odšel.
To je Bill.
Bill? -Ja. -Ste prepričani?
Ja, zakaj?
Ni pomembno, samo... samo vprašam.
Kako naj rečem ...
Kaj dela tukaj ...
v mojem stanovanju. Ga poznam?
To je Bill, vidita se vsak dan.
Se res?
Pa vi? -Kaj?
Oprostite, da vprašam ...
mislim, vi, vi ... kdo ste vi,
pravzaprav? Jaz sem Katherine.
Katherine, tako je.
Ja, ja, ja.
Katherine.
In on je Bill? -Ja.
Kaj pa jaz?
Kdo sem pravzaprav jaz?
Vi?
Vi ste Anthony. -Anthony.
Anthony je lepo ime.
Anthony ... kaj vi mislite?
Zelo lepo ime.
Mama mi ga je dala, sem jo omenil?
Jo poznate? -Koga?
Mojo mamo.
Ona ...
Ima tako velike oči...
Lahko jo vidim pred seboj.
Upam, da me bo
kdaj obiskala.
Mislite, da mamica ...
Mislite, da bo občasno prišla za vikend?
Vaša hči.
Ne.
Moja mamica.
Hočem mojo mamico, da me odpelje od tu.
Hočem, da pride in me odpelje.
Ne, ne, hočem mamico, da me odpelje.
Rad bi šel domov.
Kaj je, Anthony?
Kaj je?
Počutim se kot da izgubljam vse svoje liste.
Tvoje liste? Kako to mislite?
Moje veje so gole v vetru in dežju.
Ne vem več kaj se dogaja.
Morda vi veste kaj se dogaja ...
z vsem tem okrog stanovanja?
Ne morem več umiriti misli.
Vem pa, da imam uro na roki, to vem ...
Za potovanje ...
te dni.
Ne vem,
če bom pripravljen ...
za vožnjo.
Najprej se bova oblekla, prav?
Ja.
Oblekla se bova in potem sprehodila po parku, prav?
Ja.
Dobro.
Drevje je polno listja in potem se bova vrnila sem nekaj pojest.
Ja.
In potem si boš privoščil počitek. Prav? -Ja.
In če se boš dobro počutil, greva lahko še na en sprehod.
Samo midva. -Ja. -Ker je tako lep dan. -Ja.
Zunaj je sonce.
Morava iti, dokler sije sonce, da ga izkoristiva.
Da. -Ker tako lepo vreme ne drži prav dolgo, kajne?
Ne.
Zato...
se obleciva. Bo to v redu?
Ne.
Dajva. -Ne.
Pridi otrok, vse je v redu.
Pridi.
Počasi.
Kmalu se boš bolje počutil. Obljubim.
Vse bo v redu.
Prevod: @AbbyN (www.Blink.si) Tehnična in WEB-DL Obdelava: CRAZY SRBIN
OBIŠČITE NAS NA NAŠI FACEBOOK STRANI: Crazy Srbin Production
preuzeto sa www.titlovi.com