‫- ינואר, שנת 1014 לספירה‬ ‫ליד גיינסבורו, צפון אנגליה -‬
‫זו אשמתו של ת'ורקל.‬
‫זה לא יוצא לי מהראש.‬ ‫-אבל לורד פלוקי,‬
‫לפי הדיווח מדרבי…‬ ‫-יש מעט מדי משמאל!‬
‫אל תזלזלו ב-500 לוחמים!‬
‫אנו נלחמים בת'ורקל!‬
‫לורד פלוקי, אם הדיווחים נכונים,‬ ‫זה לא יהיה רלוונטי.‬
‫לא ייאמן.‬
‫לחשוב שהנסיך קאנוט יחזור הביתה‬ ‫כשת'ורקל לצדו…‬
‫זה בלתי נתפס!‬
‫היי, פלוקי.‬
‫רוצה להילחם? אני אהיה היריב שלך.‬
‫עצור, ת'ורקל.‬
‫שליח היה אמור להגיע לפני כמה ימים…‬
‫כדי להכריז על שובי הביתה, פלוקי.‬
‫אתה מקבל את פניי עם חנית בידך?‬
‫לא התכוונתי לעשות דבר כל כך…‬
‫אסקלדד.‬
‫למה אתה כאן?‬
‫אין לך אוזניים?‬
‫אני שואל אם אתה מתכוון לכוון את חציך‬
‫לעבר בן מלוכה דני?‬
‫לא, זה…‬
‫אנו, היומסוויקינגים…‬
‫קיבלנו מידע כוזב על מתקפת צבא אויב.‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫דווח על הביקור שלי באחוזת המלך הערב.‬
‫היה מדויק.‬
‫מה זה היה?‬
‫זה כאילו שהוא אדם אחר.‬
‫- בסיס האם של צבא דנמרק‬ ‫טירת גיינסבורו -‬
‫כולכם, בואו איתי והקשיבו.‬
‫לעת עתה, אסור לנו ליזום קרבות.‬
‫יש לי מעט בעלי־ברית בקרב האנשים האלו.‬
‫אם נתנגד ולו במעט, ניחשב לבוגדים.‬
‫אנו זקוקים לזמן להתארגן.‬
‫ת'ורקל.‬
‫בגדת בהם פעם…‬
‫אבל הלוחמים עדיין אוהבים אותך.‬
‫אני מבקש שתדבר עם ראשי הסיעות‬ ‫כדי לחדש את הקשרים.‬
‫כלומר…‬
‫אתה רוצה שאשתכר על חשבונך?‬
‫רק אם תזמין את המנהיגים להצטרף. קדימה.‬
‫איזו פקודה נהדרת!‬
‫טוב שהצטרפתי אליך.‬
‫קדימה!‬ ‫-היי!‬
‫אסקלדד, אתה תבוא איתי למלך.‬
‫אני רוצה לשמוע את דעתך עליו.‬ ‫-כן.‬
‫מכאן ואילך…‬
‫אמור לי כיצד נתקדם.‬ ‫-כן.‬
‫היות שהזמן מוגבל, עדיף להתנקש בו.‬
‫אחיך הבכור, הנסיך הארלד, נמצא הרחק בדנמרק.‬
‫זו הזדמנות טובה.‬
‫אם המלך יפגוש במותו,‬
‫אתה תהפוך למפקד העליון‬ ‫של חיל הרגלים באנגליה.‬
‫במקרה כזה, נצטרך לחפות‬ ‫על האדם שמאחורי המזימה.‬
‫ת'ורפין.‬
‫מעתה תהיה יותר מאשר השומר שלי.‬
‫אני סומך עליך.‬
‫אל תיתן לי פקודות.‬ ‫אני לא זוכר שהסכמתי לשרת אותך.‬
‫אנא סלח לו על חוצפתו.‬
‫אני אפקד על הטיפש הזה.‬
‫אני תוהה…‬
‫אם אלוהים צופה בנו אפילו עכשיו.‬
‫מאבדים חברים…‬
‫הורים וילדים הורגים זה את זה.‬
‫אלוהים צופה בכולנו…‬
‫הוא רואה את מעשינו מהשמיים.‬
‫לעולם לא אסלח לו.‬
‫אקח את הארץ הזו ואהפוך אותה לגן עדן.‬
‫היא תהיה שלווה, שופעת…‬
‫הארץ המושלמת לכל מי שידע סבל.‬
‫ייתכן שזה לא יקרה בדור שלי…‬
‫אבל אני אעשה את הצעד הראשון.‬
‫אלוהים בוודאי יקרא לי אליו באהבה.‬
‫אבל…‬
‫כשזה יקרה, אני אגיד…‬
‫"אין לנו עוד צורך בגן העדן ובמבחנים שלו.‬
‫גן העדן שלנו נמצא כאן, בכדור הארץ".‬
‫אנחנו ניקח בחזרה את מה שאיבדנו.‬
‫אני אפילו אהפוך לשד כדי להשיג את המטרה.‬
‫אני אסייע לך…‬
‫הוד מעלתך.‬
‫אני שמח ששבת.‬
‫אני שמח, קאנוט.‬
‫תודה לך על דבריך.‬
‫אני לא ראוי להם,‬ ‫לאחר שאיבדתי את החיילים שהענקת לי.‬
‫התקרב אליי.‬
‫חכה, בבקשה.‬
‫מה דעתך, ת'ורפין?‬
‫הם כאן.‬
‫בערך 20 אנשים.‬
‫יש כאן גם קשתים במקומות גבוהים.‬
‫הוד מעלתך, זה מארב.‬
‫נראה שהמלך כבר חשב על התוכניות שלנו.‬
‫מה קרה?‬
‫לא תבוא אליי במהירות?‬
‫שניכם, לא משנה מה יקרה, אל תשלפו חרבות.‬
‫הראשון שישלוף את חרבו, יפסיד.‬
‫זה קרב מסוג כזה.‬
‫עיניי הסתגלו לחשכה.‬
‫אתקרב עוד קצת ואראה את פניו של המלך.‬
‫אם אראה את פניו…‬
‫עצור.‬
‫זה מספיק קרוב.‬
‫כרעו ברך.‬
‫יש עייפות בעיניו.‬
‫אז זה מלך הדנים?‬
‫אסקלדד.‬
‫מה קרה לראגנר?‬
‫אני לא רואה אותו כאן.‬
‫הוא מת במרסיה.‬
‫הבנתי. זה מצער.‬
‫הוא היה משרת כן ונאמן.‬
‫בנסיבות רגילות, היינו מקבלים את פניכם‬ ‫במזון ובמשקאות.‬
‫אבל אני רוצה לדבר אתכם באופן לא רשמי.‬
‫קאנוט, קום.‬
‫תתקדם בעשרה צעדים.‬
‫בתוך זמן קצר מאוד…‬
‫פניך השתנו.‬
‫אתה דומה לי כשהייתי נער.‬
‫אז אתה בוודאי מבין את מחשבותיי.‬
‫ילד מודאג.‬
‫לחשוב שאתה דומה לי במידה כזו…‬
‫ילדים רואים את הוריהם כשהם גדלים.‬
‫אסור לך להאשים את עצמך.‬
‫כשהייתי צעיר…‬
‫גירשתי את אבי, המלך המנוח, מהארץ…‬
‫וגנבתי את הכתר הזה.‬
‫עשיתי את זה כי האמנתי שזה לטובת הממלכה.‬
‫על אף האכזריות הטבעית שלו, הוא היה פחדן.‬
‫העולם יהיה תוהו ובוהו,‬ ‫אם אדם כזה יחבוש את הכתר.‬
‫איך הוא יכול להגיד את זה,‬ ‫כשהוא מוגן מכל צדדיו?‬
‫שקט. הוא שומע אותך.‬
‫אז לא תשתמש בנוכחות שלך‬ ‫כדי לעמוד על שלך, הוד מעלתך?‬
‫אל תשכח שאתה בגוב האריות כעת.‬
‫חשבתי שעשיתי מעשה טוב.‬
‫חשבתי שאביא דברים טובים…‬
‫עד שחבשתי את זה.‬
‫לכתר הזה יש רצון משלו.‬
‫כשתחבוש אותו, אלף ספינות ו-10,000 לוחמים‬ ‫יהיו תחת פיקודך.‬
‫תקבל אוצרות מארצות רחוקות.‬
‫יש בתוכך כוח אלוהי.‬
‫אבל…‬
‫אבל, קאנוט…‬
‫לא המלך הוא שמשתמש בכוח.‬
‫הכוח משמש את רצון הכתר.‬
‫אתה אומר שהכתר נתן את ההוראה…‬
‫להרוג אותי?‬
‫הכתר מצווה על המלך לעשות שני דברים בלבד.‬
‫להשתמש בכוח ולהעצים את הכוח.‬
‫אין טעם להילחם בזה.‬
‫הכתר אינו רוצה בך.‬
‫קאנוט.‬
‫אעניק לך חלק מקורנוול.‬
‫שם תוכל לקרוא את התנ"ך ולחיות בשלווה.‬
‫אם תסרב, תוכל למות כאן.‬
‫האם הכתר מאלץ אותך גם לומר‬ ‫את המילים האלו…‬
‫הוד מעלתך?‬ ‫-הוד מעלתך!‬
‫עם כל הכבוד, אנא סלח לי על ההתפרצות.‬
‫ציין את שמך.‬
‫אני השומר של הנסיך קאנוט.‬
‫בנו של אולף, אסקלדד.‬
‫סלח לי, אבל האם פקודותיך‬ ‫ימלאו את רצון הכתר?‬
‫המשך.‬
‫הוד מעלתו גנב‬ ‫את כוחו הצבאי של ת'ורקל מלונדון.‬
‫אם הוד מלכותך יעלה לכס המלכות באנגליה‬
‫לעיר לא תהיה ברירה אלא להיכנע.‬
‫אוצרותיה של לונדון יהפכו להיות שלך,‬ ‫ללא יוצא מן הכלל.‬
‫מי שהקריב את עצמו כדי לקטוף את פירות הקרב…‬
‫היה לא אחר מהנסיך קאנוט.‬
‫האם הגיוני להעניש את האדם‬ ‫שביצע מעשה כה נעלה?‬
‫הפקודות האלו ידאיגו את הגנרלים שלך‬
‫כשיחלקו את הטריטוריה החדשה.‬
‫אני מתחנן שתשקול שנית.‬
‫אתה אדם שיודע לדבר.‬
‫אסקלדד.‬
‫"מכוסה באפר", מה?‬
‫זה רק כינוי.‬
‫מהו השם שאביך נתן לך?‬
‫זה רק "אסקלדד".‬
‫אבי לא נתן לי שם.‬
‫ילד ממזר של פילגש?‬
‫לא… נולדת למשרתת.‬
‫מה?‬
‫מעולם לא ראיתי את אסקלדד כועס כך.‬
‫קאנוט.‬
‫הבאת עמך שומר טוב.‬
‫זה בדיוק כפי שהוא אמר.‬
‫אני צריך לתגמל אותך ואת אנשיך.‬
‫מחר אצא ליורק.‬
‫שם יהיה משתה.‬
‫שם אעניק לך את גמולך.‬
‫פחדתי עד מוות, הוד מעלתך.‬
‫אין צורך לדאוג.‬
‫כפי שאמרת…‬
‫למלך אין סיבה טובה להרוג אותי עכשיו.‬
‫הוא רוצה להיחשב למלך חכם.‬
‫כל עוד לא נהיה פזיזים,‬ ‫עדיף לנו להישאר קרובים אליו.‬
‫זו סיבה טובה שלא להתגרות בו, כפי שעשית.‬
‫זו לא תהיה בעיה.‬
‫המלך סויין הוא עבד לכתר שלו.‬
‫אני אראה לו איך לשלוט בכתר.‬
‫אסקלדד, מה?‬
‫כדאי לי להיזהר ממנו.‬
‫לחיים!‬ ‫-לחיים!‬
‫קדימה, שתו כאוות נפשכם!‬
‫זו מתנה מהנסיך קאנוט!‬
‫יחי הנסיך!‬
‫זה המשקה ה-57 שלו!‬
‫הוא מפלצת!‬
‫היי, זה שלוגם משקה אחר משקה.‬
‫מי אתה?‬
‫אני לא זוכר שהזמנתי נזיר.‬
‫אני ויליבולד. שכחת אותי?‬
‫מה?‬
‫המזוקן?‬
‫הוא צעיר. בן כמה אתה?‬
‫עשרים ושלוש.‬
‫אין מצב.‬ ‫-הוא בשנות ה-20 לחייו?‬
‫טוב, עכשיו אני אתחרה בך.‬
‫זה תורו של המפקד!‬
‫הוא ישבר במשקה ה-58.‬
‫הוא אדם מוזר.‬
‫הוא עושה כרצונו, אבל איש לא שונא אותו.‬
‫כן.‬
‫אז איך הולך?‬
‫אתה חושב שתוכל להרוג את המלך?‬
‫אני לא יכול לומר שזה לא יהיה קשה.‬
‫אני רואה שהוא חכם.‬
‫יש לו את תובנות ודחף לעשות את הצעד הראשון.‬
‫אם הוא יראה שלא ניכנע לאיומים שלו,‬ ‫הוא יעבור לטריק הבא.‬
‫הייתי אומר שהוא מיומן בקרב.‬
‫אולי זה מה שהופך אותו למלך של הארץ כולה.‬
‫הוא מטיל אימה.‬
‫גם אם נוכל להרוג אותו,‬ ‫לא נוכל לעשות את זה עכשיו.‬
‫טוב, בשעה שנחפש את החולשה של המלך,‬
‫נמשיך להיראות צייתנים.‬
‫הוד מעלתך!‬
‫אני כל כך שמח שחזרת בשלום.‬
‫אתה לא יכול לדמיין כמה אני, גאנר, דאגתי.‬
‫אני מצטער שלא קיבלתי את פניך כשהגעת לטירה.‬
‫אחרי הכול, בדיוק חזרתי מארץ זרה.‬
‫כמובן, תמיד האמנתי שתחזור הביתה בשלום.‬
‫מה זה? האדון הזה הוא השומר החדש שלך?‬
‫האם תעשה היכרות בינינו?‬
‫זה אחיו הצעיר של ראגנר, גאנר.‬ ‫הצג את עצמך בפניו.‬
‫אני בנו של אולף, אסקלדד.‬
‫הו, אתה נראה אמין מאוד.‬
‫אני גאנר.‬
‫דרך אגב, הוד מעלתך…‬
‫בנוגע לתוכנית הישנה שלנו,‬ ‫נראה שהסיכויים גדלו.‬
‫הדוכסות של נורמנדי.‬
‫אני רוצה לדבר איתך ועם אחי על כך.‬
‫ראגנר מת.‬
‫אני מצטער שטרחת כך למעני.‬
‫כמו כן, לא אצא לגלות.‬
‫הוד מעלתך…‬
‫בוודאי היה לך קשה להסתובב בארצות אחרות.‬
‫בדיוק היה לי ריב עם המלך סויין.‬
‫אני רוצה שתעזור לי.‬ ‫-ראגנר הוא…‬
‫גאנר.‬
‫התפקיד שלך הוא להשגיח על המלך ולדווח לי.‬
‫בחר לוחמים יעילים ואמינים.‬
‫הוד מעלתך, אסור לך לדבר על כך במקום כזה.‬
‫זה לא משנה.‬
‫זה מקום טוב לדבר בפרטיות.‬
‫הוד מעלתך…‬
‫השתנית.‬
‫אכן.‬
‫ואני חייב לשנות הכול.‬
‫גאנר עלול להוות בעיה.‬
‫אני לא חושב שהוא נאמן לנסיך כמו שהוא אומר.‬
‫אתה תמיד מקפיד להיות מוכן.‬
‫כנראה שידך הימנית לא כואבת עוד.‬
‫אסקלדד.‬
‫הבנתי. אתה שב הביתה?‬
‫אני יודע שאמרת שלא אכפת לך,‬
‫אבל אנחנו עדיין בוגדים בעיניך.‬
‫אני לא יודע איך נוכל לעמוד בפניך שוב, אבל…‬
‫זה כאב!‬
‫מעולה! פגעתי בך!‬
‫ובכן, גם אחי כזה עכשיו.‬
‫אני מקווה שהפציעות של ביורן יחלימו.‬
‫אטלי, אתה קורא לעצמך ויקינג אחרי כל זה?‬
‫איך גבר ישר כמוך יכול להיות המשרת שלי?‬
‫ביורן לא יחזיק מעמד עוד זמן רב.‬
‫הפצעים הגיעו למעיים שלו.‬
‫בקרוב, רק ת'ורפין יישאר מהצוות הוותיק.‬
‫זה זמן מושלם להתחלה חדשה.‬
‫הצמיד שלך?‬
‫זה זהב. קח אותו.‬
‫מה? אני לא צריך אותו.‬ ‫אין לי סיבה לקחת את זה.‬
‫פשוט תקבל את זה.‬
‫תמיד כדאי לקחת זהב למסעות.‬
‫אני מצטער.‬
‫אז אני אשמח ל…‬
‫הא? מה?‬
‫מה הקטע?‬
‫אתה נותן לי את זה, או לא?‬
‫יש לי תנאי.‬
‫אל תניף עוד חרב.‬
‫זה לא מתאים לך, אטלי.‬
‫תקנה כבשים, תינשא לאישה,‬ ‫תגדל ילדים ותמות במיטתך.‬
‫אם אראה אותך בשדה קרב מעתה והלאה,‬ ‫אהרוג אותך, גם אם אנו חברים.‬
‫בסדר.‬
‫אני מבין.‬
‫מה זה?‬
‫מה, זה?‬
‫זה משהו יקר.‬
‫זה יקר מדי, הורד את המחיר.‬
‫הבא בחורה צעירה יותר.‬ ‫-נשים צעירות.‬
‫מישהו רוצה אותה? היא יפהפייה.‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬