Jeg ser det.
Det går bra.
Jeg klarer meg om jeg er oppmerksom.
Så lenge han ikke treffer meg, er det som om han ikke har våpen.
-Sånn, ja, gutt! -Du klarer det!
-Gutten kan slåss. -Han traff sjefen!
Sånne som ham er iherdige.
Det er lenge siden vi så en skikkelig kamp.
Jeg får ikke tak på ham.
-Han har ringbrynje under klærne. -Jeg liker skjorta hans.
Du er visst ikke redd for øksa mi. Du er en skikkelig tøffing.
Det må du ha fått etter Thors.
Din kjempejævel. Hva har faren min med det å gjøre?
Fortalte han ingenting?
Så trist.
Jeg hørte at han egentlig var en jarl.
Det var Helgas side.
Thors rykket opp i rekkene ved sitt sverd.
Hva?
Vil du høre mer?
Vil du?
Hvis du vil vite mer, får du underholde meg litt til.
Greit, Thorfinn?
Jeg kan underholde deg.
Jeg må være forsiktig, så munnen din fremdeles fungerer.
-Godt sagt, gutt. -Jeg har vondt i magen!
-Være forsiktig? -Ikke vær for hard mot ham!
For en dåre!
Er noe morsomt?
Thorfinn er en kriger jeg respekterer.
Ikke le av ham!
Thors var sterkere enn meg.
Vis meg at du er Thors' sønn, Thorfinn!
Den dumme gutten. Han kom tilbake bare for å dø.
Hva skjedde med kongssønnen?
Hei, fra den retningen!
Hold beina hans!
Fra den retningen!
Jeg hører krigens skrik i nærheten.
Stopp, vær så snill.
Har de ikke noe annet å gjøre?
Vær stille.
Jeg vil ikke åpne øynene.
Jeg vil bare sove slik.
Bare slik. For alltid.
Kongssønn.
Kongssønnen Knut.
Ragnar! Du lever…
Det er visst bare en drøm, ikke sant?
Ragnar.
Ja, jeg har kommet for å ta farvel.
Vil du dra videre
uten meg?
Sier du
at jeg må leve i denne verden alene?
Tror du jeg kan leve videre?
Jeg har
mislykkes som din lærer.
Jeg har ikke behandlet deg som en jarl, men som et normalt barn.
Jeg oppdro deg slik en bonde ville oppdra sin sønn.
Jeg visste at det ikke var noe kongen selv ville ønsket.
Tilgi meg.
Hva var så galt ved det?
Du ga meg mer av det jeg ønsket enn min egen far, kongen!
Jeg ønsket ikke å bli født i en kongefamilie.
Om bare…
Om bare jeg hadde vært din sønn.
Da ville alt vært så mye bedre.
Kongssønn…
Det gir meg stor glede å høre det fra deg.
Ikke dra.
Jeg er glad i deg.
Det er ting du kun forstår når du har mistet dem.
Du har alt innsett det.
-Ragnar. -Jeg er bare i dine drømmer.
-Vent. -Tiden har kommet for å våkne.
Nei, Ragnar.
Kom tilbake.
Kom tilbake!
Lev vel, kongssønn.
Ragnar…
Ikke vær redd! Vi tar ham sammen.
Er du skadet?
Mennene slåss om hvem som skal få ta deg.
Du har blitt en premie som kan bli vunnet.
Kan du ikke stoppe dem fra å slåss når du er prest?
Er det mulig å stoppe dem?
Hvis de ønsker å dø, er det opp til dem.
Jeg hadde en drøm.
Jeg drømte om Ragnar.
Han fikk tatt farvel.
Han er en oppriktig mann, selv i døden.
Den eneste som var glad i meg
har nå forlatt denne verden.
Det har gitt deg stor innsikt.
Men det stemmer ikke.
Var det kjærlighet Ragnar følte for deg?
For å sikre deg
var han vitne til at 62 gode mennesker ble drept.
Kongssønn…
Hva er kjærlighet?
Det var ikke mye futt i disse karene.
Det er vanskelig å finne noen sterke.
Vi kommer aldri til Valhall slik.
Duellen er fremdeles i gang.
Ikke mulig. Gutten må da ha dødd.
Hvorfor er alle så opprørt?
-Jeg skal ta en titt. -Jeg også.
Hva er det som skjer?
-Ta ham. -Hærfører!
-Pokkers unge! -Ikke løp din vei!
Alvorlig talt?
Hærføreren…
Guttungen river ham i filler!
Sånn, ja, Thorfinn.
Det er kanskje bare fem av mine menn som kan ta deg.
Han har samme ringbrynje som før.
Det er mer effektivt å angripe senene.
Men i London ga det meg store smerter da jeg gjorde akkurat det.
Jeg kan bare avslutte det når han ikke beveger seg.
Selv om du er sterk,
føler jeg at du bare er middelmådig med dolkene.
Det er noe som mangler for at du skal kunne bli kriger.
Hvis det er tilfelle, hvordan kan jeg da ha banket deg?
Sant nok. Det er noe jeg også har oversett.
Jeg trodde jeg kunne lære det av deg, Thors' sønn.
Hei, Thorfinn.
Hva tror du?
Hva betyr det å være
en ekte kriger?
Spør du hva kjærlighet er?
Sier du at Ragnar ikke var glad i meg?
Ja.
Da har jeg et spørsmål til deg.
Om Ragnar ikke var glad i meg,
hvor er personen som virkelig viser kjærlighet?
Du har en der borte.
Ser du?
Han døde, og han har blitt enda vakrere enn noen levende.
Det er kjærlighetens essens.
Han kan ikke lenger hate eller stjele.
Han vil bli forlatt her,
og hans kjød vil gi næring til dyrene og insektene.
Han vil ligge der utsatt for vær og vind,
uten å komme med en eneste klage.
Døden…
fullbyrder mennesket.
Hei! Hva er det?
Pokker!
Vet du det ikke?
Ikke tenk på det. Jeg forventet det heller ikke.
Det er et skittent knep!
Så den sanne formen for kjærlighet er døden?
Ja.
Hva vil du i så fall kalle de dyrebare følelsene
mellom foreldre og barn, mann og hustru, Ragnar og meg?
Diskriminering.
Å smigre konger mens man slår trellen, er ikke så annerledes.
For Ragnar var du mer dyrebar enn noen andre.
Muligens var du viktigere for ham enn hans eget liv.
Hengivenheten han hadde for deg
var diskriminering.
Jeg forstår.
Jeg forstår nå.
Det føles som
om en tåke har løftet seg.
Hva?
-Kom igjen! -Gi deg!
-Au! -Det er fremdeles ikke dypt nok!
Jeg forstår.
Denne snøen er kjærlighet, ikke sant?
Det stemmer.
Himmelen…
Sola…
Vinden som blåser,
trærne
og fjellene…
Men likevel…
Det er utrolig.
Verden,
Guds underverk, er så vakkert, men allikevel…
…inni menneskenes hjerter
eksisterer ikke kjærligheten?
Det sies at grunnen til at vi lever slik
er fordi våre forfedre for lenge siden var ulydige
og begikk en synd.
Vi ble
kastet ut av paradis.
-Hva? -Hei!
-Hvor ble det av ham? -Hva?
-Hei! -Er det…
Hoppet han av beinet mitt for å dempe sammenstøtet? Ikke ille.
-Der! -Utrolig.
Han må være død nå!
Det er hærføreren vår!
Pokker.
Har jeg endelig gått tom for alternativer?
Kampen er visst over.
Uansett,
så er ikke dette bra.
Han mister all fornuft.
Du bør flykte nå, kongssønn.
Fornuft?
Hvor er alle de fornuftige menneskene i denne verden?
Alle er like.
Alt er det samme.
Alle er de like fordi de ikke vet hva kjærlighet er.
De kjenner ikke meningen med livet, meningen med døden,
eller meningen med slåssingen.
Kongssønn…
Nå er det nok.
Jeg er lei det.
Noe gikk tapt i byttet mot visdom.
Noe viktig.
Og det er noe
vi aldri vil oppnå så lenge vi lever.
Vi vil aldri oppnå det.
Men til tross for det,
blir vi fortsatt bedt om å forfølge det?
Far i himmelen!
Ynkelige kriger,
du er lengst unna kjærligheten.
Du ble forvist fra paradis.
Har du ikke noe annet valg enn å dø for å avslutte lidelsen fra din straff?
Er vår eneste mulighet i livet å bli testet og måtte holde ut?
Far i himmelen!
Denne mannens sjel kan ikke reddes, selv ikke etter dine prøvelser!
Far,
jeg vil ikke lenger søke din frelse.
Om du ikke gir oss den,
så vil vi selv skape et annet paradis på denne jorden.
Hva? Kongssønn?
-Det gjør vondt! -Kongssønn! Går det bra?
Slutt, dårer.
Bruk ikke lenger tid på nytteløse angrep.
Nytteløst?
Såret er alvorlig. Går det bra?
Pokker. Jeg gjorde en feil.
Ikke rør deg. Du har blitt skadet i magen. Willibald!
Ta deg av sårene hans. Jeg skal hente hestene.
Du der. Hjelp meg.
Kongssønn.
Jeg har opplevd et mirakel.
Hold kjeft og ta deg av ham.
Vent litt.
Hvor skal du?
Jeg tar deg med til Torkjell.
Hvis ikke, vil kameratene mine…
Jeg vil selv gå til Torkjell.
Vi kan ikke transportere de sårede uten å låne en slede.
Ikke si sånt tull!
Hvorfor tror du det står så dårlig til med meg?
Hvis Torkjell tar deg, vil alt dette ha vært uten mening.
Mening? Mening, sier du?
Finnes det en mening i kampene?
Slike kamper har ingen mening.
Så ikke dø.
Dere krigere blir mine vasaller.
Når dere skal slåss, skal jeg bestemme hvem dere skal angripe.
Jeg vil gi deres kamper, liv og død mening.
Det er…
…en konges plikt.
Tekst: Tina Shortland