Jag ser den.
Det är okej.
Jag kan undvika dem om jag är uppmärksam.
Om han inte träffar mig är det som om han vore obeväpnad.
-Så ja, grabben! -Du kan!
-Grabben kan slåss. -Han träffade befälhavaren!
-Han är snabb och ihärdig! -Det var länge sen vi såg en bra kamp!
Förbannat. Jag kan inte snitta honom.
-Han bär en ringbrynja under. -Jag gillade tunikan.
Så du är inte rädd för min yxa? Du är verkligen modig.
Du måste ha ärvt det av Tord.
Din gigantiska skitstövel. Vad vet du om min far?
Har han inte berättat nåt? Så hjärtlöst.
Jag hörde att han härstammar från en jarl.
Det var Helgas sida.
Tord steg i rang med hjälp av sitt svärd.
Va?
Vill du höra mer?
Vill du det?
Om du vill veta mer måste du underhålla mig lite till.
Okej, Torfinn?
Jag kan underhålla dig,
men det blir svårt att hålla tillbaka så att du fortfarande kan tala.
-Bra sagt, grabben! -Det gör ont i magen.
-Hålla tillbaka för befälhavaren? -Var inte för tuff mot honom.
Vad är så roligt?
Torfinn är en krigare jag respekterar. Skratta inte åt honom!
Tord var starkare än jag.
Visa mig att du verkligen är Tords son, Torfinn!
Dumma unge. Han kom tillbaka för att dö.
Vad hände med prinsen?
Gå från det hållet!
AVSNITT 18
Håll fast hans ben!
Från den riktningen!
I närheten hör jag krigslarm.
Snälla, sluta nån gång.
Har de inget bättre för sig?
Snälla, var tysta.
Jag vill inte öppna ögonen.
Jag vill fortsätta sova, precis så här, för evigt.
Ers Höghet.
Ers höghet, prins Knut.
Ragnar!
Du lever!
Det här är bara en dröm, eller hur, Ragnar?
Ja, jag har kommit för att ta farväl.
Ger du dig av… utan mig?
Menar du… att jag måste leva i den här världen ensam?
Tror du att jag kan leva vidare?
Jag har…
…misslyckats som din lärare.
Jag behandlade dig inte som en jarl, utan som ett normalt barn.
Jag uppfostrade dig som en bonde skulle uppfostra sin son.
Jag visste att det inte var vad Hans Majestät önskade.
Snälla, förlåt mig.
Vad var så fel med det?
Du gav mig mer av det jag önskade än min egen far, kungen!
Jag ville inte födas som kunglighet.
Om ändå…
Om ändå jag hade fötts som din son
hade det varit mycket bättre.
Ers Höghet.
Det gläder mig att höra det, Ers Höghet.
Lämna mig inte.
Jag älskar dig.
Det finns saker man förstår först efter att ha förlorat dem.
Du har redan insett det.
-Ragnar… -Jag finns bara i dina drömmar.
-Vänta. -Det är dags för dig att vakna.
Nej, Ragnar.
Kom tillbaka.
Kom tillbaka!
Lev ett bra liv, Ers Höghet.
Ragnar…
Var inte rädda! Vi tar honom tillsammans!
Är du oskadd?
Männen kämpar om vilka som ska ta dig.
Du har blivit ett pris att vinna.
Du är munk. Varför stoppar du inte kampen?
Går den att stoppa? Om de vill dö borde vi låta dem göra det.
Jag hade en dröm.
Jag drömde om Ragnar.
Han kunde ta farväl.
Han är en rakryggad man, även i döden.
Den enda som älskade mig har nu lämnat denna värld.
Det är en stor insikt. Men det stämmer inte.
Var det kärlek som Ragnar kände för dig?
För din trygghet bevittnade han morden på 62 bybor.
Ers Höghet, vad är kärlek?
Det gjorde knappt motstånd.
Det är svårt att få tag på starka motståndare.
Vi når aldrig Valhall så här.
-Pågår envigen fortfarande? -Nej, grabben måste ha dött direkt.
Varför är då alla så uppspelta?
-Jag ska ta en titt! -Jag också!
Vad är det som händer?
-Ta honom! -Befälhavaren!
-Förbannade unge! -Spring inte iväg!
Seriöst?
Befälhavaren…
Ungen skär sönder honom!
Bra jobbat, Torfinn.
Det är nog bara ett fåtal av mina män som skulle kunna mäta sig med dig.
Han bär samma ringbrynja som tidigare.
Det är effektivare att sikta på hans lemmar.
Att sikta på hans vitala delar blev smärtsamt för mig i London.
Jag måste begränsa hans rörlighet.
Även om du verkligen är stark
känns dina färdigheter med dolkarna medelmåttiga.
Du saknar nåt som skulle fullborda dig som krigare.
Varför har jag då gett dig så mycket smörj?
Förvisso. Jag saknar också nåt.
Jag trodde jag kunde lära mig det av dig, Tords son.
Du, Torfinn. Vad tror du?
Vad innebär det att vara… en sann krigare?
Frågar du vad kärlek är?
Menar du att Ragnar inte älskade mig?
Ja.
Då har jag en fråga till dig.
Om Ragnar inte älskade mig,
var är då personen som förkroppsligar kärleken?
Det finns en där borta.
Ser du?
Han har dött och blivit vackrare än nån levande varelse.
Det kan man kalla kärleken själv.
Han kan inte längre hata eller stjäla.
Han förblir övergiven här
och hans kropp kommer att ge föda åt odjur och insekter.
Han kommer att utsättas för vind och regn
utan att yttra ett enda klagomål.
Döden…
…fullbordar människor.
Hallå! Vad händer?
Förbannat!
Du vet inte?
Oroa dig inte. Det förväntade jag mig inte.
Det var ett lumpet knep!
Så kärlekens sanna form är döden?
Ja.
I så fall, vad skulle du då kalla de oskattbara känslorna
mellan föräldrar och barn, man och hustru och Ragnar och mig?
Särbehandling.
Att smickra kungar medan man piskar slavar är inte så annorlunda än det.
För Ragnar var Ers Höghet mer värdefull än någon annan.
Kanske värdesatte han dig mer än sitt eget liv.
Tillgivenheten han kände för dig
var särbehandling.
På så vis.
Jag förstår nu.
Det känns som… en dimma har skingrats.
Vad?
Kom igen!
Ge upp!
Aj.
Förbannat. Såren är för grunda!
Jag förstår.
Den här snön…
…är kärlek, eller hur?
Det stämmer.
Himlen,
solen,
vinden som viner,
träden och bergen…
Ändå…
…är det otroligt.
Världen,
Guds verk är så vackert men ändå…
…inuti människors hjärtan,
existerar inte kärlek?
Det sägs att anledningen till att vi lever så här
är för att våra förfäder trotsade Gud
och begick en synd.
Vi blev…
…förvisade från paradiset.
-Vad? -Vänta?
-Vart tog han vägen? -Vad?
-Titta! -Är det…
Tog han spjärn mot mitt ben för att dämpa träffen? Inte illa.
-Där borta! -Otroligt!
Han är nog död nu!
Det är vår befälhavare!
Förbannat.
Har jag till sist fått slut på alternativ?
Kampen verkar ha avslutats.
Men det här är inte bra.
Han förlorar sitt förnuft.
Ers Höghet, du borde fly.
Förnuft?
Var finns de förnuftiga människorna i världen?
Alla är likadana.
Likadana.
Alla är likadana, för ingen vet vad kärlek är.
De vet inte meningen med livet, meningen med döden,
eller ens meningen med deras strider.
Er Höghet…
Det räcker nu.
Jag är trött på det.
Nåt förlorades i utbyte mot visdom.
Nåt väldigt viktigt.
Och det är nåt
vi aldrig kommer att nå så länge vi lever.
Vi kommer aldrig att nå det.
Men trots det,
uppmanas vi att söka det?
Fader i himlen!
Eländiga krigare, du är som längst bort från kärleken.
Du förvisades från paradiset.
För att stoppa lidandet från ditt straff, finns det inget annat val än att dö?
Är vårt enda alternativ i livet att prövas och härda ut?
Fader i himlen!
Den här mannens själ kan inte räddas genom dina prövningar!
Fader,
jag ska inte längre söka din frälsning.
Om du inte ger den till oss så skapar vi själva
vårt eget paradis i ett annat land.
Vad? Prinsen?
Det gör ont!
Prinsen! Är du oskadd?
Sluta, era dårar. Sluta upp med era meningslösa attacker.
Meningslösa?
Såret är allvarligt. Är du okej?
Förbannat. Jag gjorde ett misstag.
Rör dig inte. Du har skurits i magen.
Willibald!
Behandla hans sår. Jag ska samla in de skingrade hästarna.
Du där. Hjälp mig.
Ers Höghet, jag har sett ett mirakel.
Håll tyst och vårda honom.
Vänta lite, prinsen!
Vart ska du?
Jag tar dig till Torkel.
Annars kommer mina kamrater att…
Jag avser ändå att gå till Torkel.
Vi kan inte transportera de skadade utan att låna en släde av dem.
Prata inte strunt!
Varför tror du att jag är skadad, din idiot?
Om Torkel fångar dig var allt det här meningslöst!
Mening, säger du?
En mening med er strid?
Det finns ingen mening med en sån här strid.
Så dö inte.
Ni krigare, bli mina vasaller.
När ni måste slåss säger jag vem ni ska attackera.
Jag ska ge mening till era strider, era liv och era dödsfall.
Det är…
…en kungs plikt.
Undertexter: Daniel Rehnfeldt