PROČ NA NÁS NIKDY NEPOMYSLÍŠ? TO NÁS OPUSTÍŠ NAVŽDY?
Bože.
Musíme být
neustále cudní?
Je to pravda?
Že ti, kteří neuposlechnou tvé vůle,
včetně andělů, budou potrestáni?
To mi říkával můj otec.
Někdo jako já nechápe,
na co myslíš.
Tak nějak ale cítím,
že tvé nebe je ode mě velmi daleko.
Anne!
Pojď mi pomoct připravit večeři!
Dobře, už jdu!
Ten…
prodlévající v nebi,
který nás všechny ochraňuje,
pro mě byl
přítěží.
ČTRNÁCTÝ DÍL
Hospodine,
obrať nás
k sobě
a my se navrátíme.
Obnov naše dny
jak za dnů dávnověkých.
Takže myslíte, otče…
To je vše,
co se starším bratrem máme.
Odmalička spolu děláme všechno společně.
Naučili jsme se vzájemně si pomáhat.
Na bojišti jsme sehraní a nikdo se nám nevyrovná.
Že jo?
Víme, co si ten druhý myslí.
Je jediný, komu věřím, že mi bude krýt záda.
Naši vzájemnou důvěru nelze směnit za stříbro, že, starší bratře?
Přesně tak, mladší bratře.
Záleží na tom, jak moc.
Bratrské pouto!
- Co tohle? - Co tohle?
- Je to ono? - Je to ono?
Já nevím. Možná.
Ačkoli lásku bych si představoval úplně jinak.
Teď se podívej, otče.
Nevíš, jak je to úžasné, protože jsi na bojišti nikdy nebyl.
Jsme skvělá dvojka na život i na smrt.
Svedl bys to?
Přijde mi to báječné.
Jako bratři máte cosi nenahraditelného.
Kdybych teď
stál na bojišti,
kryl bys mi záda?
Co? O čem to mluvíš?
Dělám to pro něj, protože je můj bratr.
Nedopustil bych, aby mi kryl záda opilý mnich.
To určitě ne.
Proto je to jiné.
Promiň, můžeš mi to vysvětlit tak, abych to pochopil?
A co ty?
Zdá se, že máš chlast hodně rád.
To je tvoje „láska“?
Ne.
Nepiju, protože bych to miloval.
Cože?
Tak to nepij.
Promiňte.
To nedává smysl.
Máš rád věci, co nedávají smysl?
A co třeba tohle?
Stalo se to nedávno, ale staří o tom pořád mluví.
Kdysi dávno jsme na Faerských ostrovech zaútočili na loď.
Na lodi byl jediný válečník.
Byl výjimečně silný.
Napadli jsme ho všichni najednou,
ale než jsme se nadáli, třicet z nás složil holými pěstmi k zemi.
Holýma rukama!
Nakonec jsme ho zastřelili,
ale když jsme překontrolovali ztráty, kupodivu žádné nebyly.
Zajímalo by mě, o co šlo.
Třímal v ruce meč, ne?
Třeba nás podcenil.
Pokud ano, pak je to urážka.
Etiketa mezi válečníky…
Udělal ten muž
ještě něco jiného?
Jak se jmenoval?
Jméno si nepamatuju.
Myslím, že pomatení lidé jsou k sobě přitahováni.
Ten muž také řekl něco podivného.
„Skutečný bojovník meč nepotřebuje.“
Nebo něco takového.
Copak, mnichu?
Hele, kam to jdeš?
Co je, mnichu?
To je ono? Tohle je „láska“?
Skutečný bojovník
meč nepotřebuje.
Skutečný
bojovník…
Nestěžuj si mi na počasí.
Plavím se na lodích.
Znám moře, ale počasí na souši není moje specialita.
Předpovídat začátek zimy
a jaké je počasí, to bys po mně chtěl moc.
O tom nemluvím.
Říkám, že tě opouští štěstí.
Změnil jsi kurz, aby ses vyhnul sněhu, a podívej se na to.
Tví muži jsou značně vyvedení z míry.
Moji muži přežili válečné krveprolití.
Něco takovéhoto je nerozhází.
Dělají to, co se jim řeklo. Bez remcání.
Otoč se. Překročit Mercii je nemožné.
Pokud se budeme chtít protlačit sněhem, musíme se rozloučit s kořistí.
To by se mým mužům nelíbilo.
Bez ohledu na to, co uděláme, tábořit se tady nedá.
Askeladde, všechno je připravené.
Můžeme jít.
Dobře.
Askeladde.
Až ti dojde štěstí úplně, všechno se proti tobě obrátí.
Ragnare.
Proč jsi tak roztřesený?
Přepadání a drancování vesnic
je naše nordická tradice.
Otče náš, jenž jsi na nebesích, posvěť se jméno Tvé.
Chléb náš vezdejší dejž nám dnes.
A odpusť nám naše viny, jako i my odpouštíme naším viníkům.
A neuveď nás v pokušení, ale chraň nás od zlého,
neboť tvé je království i moc
i sláva navěky.
Amen.
- Amen! - Amen!
Hele, tati.
Proč se pořád modlíme?
Protože nám to Ježíš přikázal.
To, co říká Ježíš, není nikdy špatné.
Co se stane, když se nebudu modlit?
Pokud ztratíš víru, tak se po smrti dostaneš do pekla.
Přesně tak.
Peklo je děsivé místo, kde řádí ďábel.
Ďábla přeci nemáš ráda, ne?
Ďábel mi nahání strach.
Jo, mně taky.
Hodné děti,
které se modlí, se ale dostanou do nebe.
To si zapamatuj.
Nedává mi to smysl.
Že dříve nebo později se dostaneme buď do nebe, nebo do pekla.
Nerada bych, aby se naše rodina musela rozdělit.
Ale otče,
proč by se bůh najednou rozhodl, že bude soudit svět?
To není najednou.
Už dávno bylo rozhodnuto,
že k tomu dojde 1 000 let po Ježíšově vzkříšení.
Jinými slovy, za 20 let.
V souladu s božím soudem půjde všechno zlé do pekla.
Jo!
Ti zlí jsou Dánové!
To je pravda! Jsou čiré zlo.
Vím jistě,
že bůh věděl, že se jednou objeví.
Poslouchej, musíš se poctivě řídit Ježíšovým učením.
Anne?
Musím čůrat.
Co mám dělat?
Bojím se ďábla!
Je tak hezký.
Znovu si ho nasadím…
Zajímalo by mě, jakou má ten prsten hodnotu.
Jestlipak mi bůh odpustí,
když za něj teď zaplatím?
To mě musel
pokoušet ďábel.
Neměla jsem peníze,
tak jsem na trh neměla vůbec chodit.
Děti jako jsem já
půjdou v soudný den zcela jistě do pekla.
Jsem si jistá, že budu jediná z rodiny,
která se nedostane do nebe.
Na levé ruce taky vypadá dobře.
Co jsou zač?
Tak hloupý výraz!
Ty taky!
Neslyšeli jste, co jsem předtím říkal?
Jestli se nebudete chovat slušně, bůh vás potrestá.
Zdravím.
Právě jsem si našel večeři.
ANEBO JSI NÁS UŽ ZAVRHL ÚPLNĚ? ROZHNĚVAL SES NA NÁS PŘESPŘÍLIŠ?
Všichni utíkejte!
Vesnice bude napadena…
- Jsou tu Dánové, aby… - Zmlkni, zatracený mnichu.
Chceš zemřít?
Je tu teplo. Jako bych ožil.
Co je to za domácnost? Taková spousta dětí.
Proč jste sem tak najednou…
Mléko z ječmene a sušené maso.
Ježíši, jsou v tom cibule.
Zabavte všechno, co může sloužit jako zbraň.
Rozumím.
Nechutné. Co je to za příšerné jídlo?
- Přestaňte! - Hej…
Co je to s tebou?
Takhle plýtvat jídlem.
Budeš potrestán…
Není ti nic? Slyšíš?
Tak se ukaž. Jakže se to říká anglicky?
„Veškeré vaše jídlo…“
Jo, správně.
- No tak! - Ty, staříku.
- Hej! - Tady.
Naval všechno jídlo,
nebo tě zabiju.
Takže to máme tady…
Je to všechno?
Pokud je jídlo pro dvě děti jeden dospělý, dává to 50.
Takže na přežití zimy máme zásoby pro 50 lidí.
To 104 válečníkům stačit nebude.
Co mám dělat?
Všechny zajali. Co budu dělat?
Otče!
Jakožto učitel Jeho Výsosti
jsi hostem naší jednotky.
Tentokrát ti odpustíme.
Jestli se ale budeš zas do něčeho plést, zabijeme tě na místě.
Abys věděl, mnichy nemám rád.
Vy jste…
Dánové?
Je mezi vámi někdo, kdo mluví naším jazykem?
Snažně vás prosím. Polovinu jídla!
Nechte nám aspoň polovinu jídla!
S polovinou
jsme schopni přežít zimu.
Mám malé dítě!
Prosím!
Říkáš malé dítě?
To zní drsně.
Neboj se.
Mám promyšleno, co s tebou.
Nemusíš se starat, jestli přežiješ zimu.
Doopravdy? Myslíš to vážně?
Ano.
Taky se nebudeš muset zajímat o příští ani přespříští zimu.
Pomůžeme ti od bolesti.
Cože?
Askeladde, vždyť jsou to civilisté.
I když je necháme žít, stejně nebudou mít co jíst.
Kdybychom ušetřili byť jediného,
vyžvaní ostatním, že jsme na nepřátelském území.
A to nemůžu dopustit.
Jak to jde? Vykopali jste tu díru?
Jo. Pokud bude potřeba, napěchujeme do ní 62 osob.
Askeladde!
Tihle lidé jsou křesťané!
No a co já s tím?
Snažíme se pro prince dělat to nejlepší.
Dobře. Chce se ještě někdo na něco zeptat?
Nikdo, jo?
Dobrá.
V tom případě…
Zabijte je.
Bože.
Díváš se
teď?
Dostali se otec, matka, děd
i mí mladší bratři a sestry…
do nebe?
Myslím, že mě tam nepovolají.
Určitě ne.
Srdce…
mi zprudka buší.
Nemohu uvěřit,
že existují
tak děsiví lidé.
Nevěřím,
že jsou na světě lidé, kteří se nebojí potrestání.
Je to stejné, jako když jsem kradla ten prstýnek.
Strašně moc…
mi buší srdce.
Překlad titulků: Michal Pokorny