‫אימי תמות בקרוב.‬
‫היא אמרה שהיא רוצה לחזור למקום הולדתה.‬
‫הבאתי אותה הביתה.‬
‫- נובמבר, שנת 1013‬ ‫וסקס, דרום אנגליה -‬
‫הגדוד הראשי חיסל את ההתנגדות בווסקס.‬
‫זה רק עניין של זמן עד שנשתלט על האזור הזה.‬
‫אם הכול ילך חלק, נתמקם שם עוד לפני החורף.‬
‫מה קרה לאחר לונדון?‬
‫קאנוט.‬
‫היכן הוא כעת?‬
‫כן.‬
‫לאחר שצבא המצור, בפיקודו של הנסיך קאנוט,‬
‫חוסל ע"י חייליו של ת'ורקל…‬
‫הוד מעלתו נעלם.‬
‫שמענו על קרב שהתרחש במרלבורו.‬
‫ייתכן שהוא הצטרף לחיילים שם.‬
‫אבל מצבו אינו ידוע לנו כרגע.‬
‫הוא בני היקר.‬
‫עדכן אותי ברגע שתדע מה מצבו.‬
‫כן.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬ ‫-אנחנו מוקפים!‬
‫אתה רציני?‬
‫רואה? אמרתי לך שזה יקרה.‬
‫לעזאזל.‬
‫תירגעו, מנוולים שכמוכם!‬
‫הקשיבו לי. אל תירו בחזרה.‬
‫אל תיגעו בהם.‬
‫שליחי בריכינוג!‬
‫קבלת הפנים לארצכם היא מעט מוגזמת, הלא כן?‬
‫אתה דובר את השפה שלנו, פרא?‬
‫שמעתי שאתם, הדנים,‬ ‫סתם פראים שאינם מבינים את השפה.‬
‫הרחק את חייליך!‬
‫אסר, מלחמה עם הדנים לא תועיל לוולשים.‬
‫גרטיאנוס.‬
‫אני מכבד את הדאגה שלך‬ ‫לעתידן של ממלכות ויילס.‬
‫אבל החשיבה שלנו קצת שונה משלך.‬
‫איזה מין הסכם עשית עם הנסיך הדני?‬
‫הם רק ברברים. אין שום דרך להסביר להם.‬
‫מה המנוול הזה מקשקש?‬
‫אנחנו נלחמים או לא? פשוט תחליטו כבר.‬
‫לא, זה לא יהפוך לקרב.‬
‫אתה מבין אותו, ביורן?‬
‫לא, בכלל לא.‬
‫אבל…‬
‫החץ הראשון שלהם היה הורג אדם,‬ ‫לו רצו להילחם.‬
‫טוב, הם מנסים לנצח במשא ומתן בעזרת הפחדה.‬
‫אז זה מה שקורה.‬
‫עקבנו באדיקות אחר המלחמה שלכם באנגליה.‬
‫בעשר השנים האלו‬ ‫הסכמתם להפסקת אש שלוש פעמים…‬
‫והפרתן כל אחת מהן.‬
‫לא נהיה טיפשים כמו האנגלים.‬
‫נתפוס את הנסיך ונשתמש בו כמגן.‬
‫אפילו המלך השטני עדיין מחבב את הצאצא שלו.‬
‫אני מצטער, אסקלדד.‬
‫לא, זו רק הצגה.‬
‫הם רק רוצים לראות כיצד נגיב.‬
‫אפילו עזים צריכות להתכסות בפרוות זאב‬ ‫כדי לרעות בימינו.‬
‫אני מזדהה איתם.‬
‫אתה מתכוון לחלוק איתם את התוכנית שלך?‬
‫ייתכן שזה יהיה בסדר.‬
‫אבל אם הם רוצים הצגה…‬
‫אולי יהיה מבדר לזרום איתם קצת.‬
‫הביטו היטב לכאן!‬
‫האדון הזה הוא בנו של המלך סויין מדנמרק.‬
‫הנסיך קאנוט!‬
‫הנסיך רוצה כעת לומר דבר מה.‬
‫הקשיבו לו בכבוד.‬
‫קדימה, הוד מעלתך.‬
‫אנא אמור משהו בזעם.‬
‫תגיד משהו…‬
‫כמו "נרתיח ונאכל אתכם".‬
‫בבקשה, תגרום למנוולים האלו להילחץ.‬
‫אם אתה תגיד את המילים,‬
‫הביצים שלהם יתכווצו והם יתנו לנו לעבור.‬
‫הוד מעלתך.‬
‫הוד מעלתו לא אוהב לדבר בפני אנשים.‬
‫אז אני…‬ ‫-לא, ראגנר.‬
‫מה?‬ ‫-לא משנה כמה הוא צעיר, בתור נסיך דנמרק…‬
‫מוטלת עליו חובה.‬
‫כל החיילים נמצאים כאן.‬
‫הם פועלים לטובתו של הוד מעלתו.‬
‫הוא אדם בעל לב רך.‬
‫הוא שונא להשתתף במחלוקת מיותרת.‬
‫זה מה שאני אומר.‬
‫כדי שלא ניכנס למריבה מיותרת,‬
‫אבקש ממנו להרגיע אותם.‬
‫אם הוא יישאר סגור כמו צדפה,‬
‫הוא באמת יוכל להיכנס לנעליו של המלך סויין?‬
‫שקט!‬
‫מה אתה יודע…‬
‫על הנסיך?‬
‫הארמון הוא מאורת שועלים‬ ‫שבה הורים וילדים מתקוטטים ללא הפסקה.‬
‫יש לך מושג כמה קשה היה לנסיך לשרוד את זה?‬
‫הוא דיכא את רוחו ואת לשונו,‬
‫כדי שלא ימשוך תשומת לב לעצמו,‬ ‫כך הוא הבטיח את הישרדותו.‬
‫ובכל זאת, אנשים כמוך, בזה אחר זה,‬
‫זוחלים להוד מעלתו ומנצלים אותו.‬
‫דע את מקומך.‬
‫למרות הניסיון שלך לשלוט בנסיך,‬
‫לעולם לא ארשה לאנשים כמוך להתעסק איתו.‬
‫מה קורה?‬
‫על מה אתם מתקוטטים?‬
‫מה הנסיך קאנוט אמר?‬
‫גרטיאנוס.‬
‫אני אשתף אותם בתוכנית.‬
‫טוב.‬
‫אני אלך איתך.‬
‫חיילים, חכו שם.‬
‫אני אלך לדבר עם המנהיג.‬
‫טוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫רגנאר.‬
‫אתה צודק לגמרי.‬
‫חרגתי מגבולותיי בדאגה שלי לשלומו של הנסיך.‬
‫הוד מעלתך, אני מקווה שתוכל לסלוח לי.‬
‫כמה עלוב.‬
‫אתה באמת בגילי?‬
‫אמרת ששמו של האיש הזה הוא ראגנר?‬ ‫-כן.‬
‫הוא לא יודע שכל הגוזלים לבסוף יעופו מהקן?‬
‫הוא פועל לרעתו של הגוזל.‬
‫נראה שיש לך עבודה רבה, כדי שהתוכנית תצליח.‬
‫ראשית, צריך לתת לגוזל לעוף מהקן.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫תתרחקו. לא אצטרך עזרה.‬
‫אבל…‬
‫אני חייב לחזור על דבריי?‬
‫אם לא הייתי יכול לדבר ללא הגנה של חיילים,‬
‫הייתי מבייש את המלך.‬
‫בסדר.‬
‫התרחקו!‬
‫פי חמישה מהמרחק הזה!‬
‫אמרו גם לכל השאר.‬
‫נו, באמת.‬
‫אמרת שאתה אסקלדד, נכון?‬
‫אני מבין את הנסיבות שלך,‬ ‫אבל זה בעייתי מבחינתי.‬
‫חשבתי שהיה לנו הסכם.‬
‫אם לפתע תשלח מכתבים ותבקש אספקה‬ ‫ורשות מעבר…‬
‫לא נוכל למלא את שניהם.‬
‫המלך שלנו אומנם צעיר,‬ ‫אבל הוא חייב לשמור על התדמית שלו.‬
‫אשקול את האפשרויות שלנו‬ ‫ואראה מה נוכל לקבל בתמורה…‬
‫כך נסגור על עסקה שווה לשני הצדדים.‬
‫המלך שלי לא רוצה שהנתינים שלו‬ ‫יראו אותו מפחד מ-100 דנים.‬
‫בהחלט.‬
‫זה לא ייראה טוב,‬ ‫אם תיכנע לכל הדרישות שלנו.‬
‫אני מתנצל על חוסר התחשבות שלנו.‬
‫אני זה שכתב למדינה שלך.‬
‫אני מאמין שציינתי‬ ‫שפרטי הגמול שתקבל יישמרו בסוד.‬
‫כן, קראתי.‬
‫אז כעת אשאל, מה כל כך סודי?‬
‫לפני כן…‬
‫בהתחשב בגמול עצמו…‬
‫האם יש סיכוי שתיכנס למלחמה, אסר?‬
‫בבקשה, אל תלעג לי.‬
‫אני יודע היטב שלארצנו הקטנה‬
‫לא יהיה סיכוי, אם נרגיז את המלך הדני.‬
‫סליחה. הייתי חייב לבדוק.‬
‫הוא בחור מסתורי.‬
‫מי?‬
‫אתה יודע. אסקלדד.‬
‫לא ידעתי שהוא דובר ולשית.‬
‫אתה הכי קרוב אליו ואתה עדיין לא יודע הכול.‬
‫אל תהיה מגוחך. אני לא יודע עליו דבר.‬
‫אני רק יודע שהוא מדנמרק.‬
‫הוא שומר מרחק.‬
‫אנו ביחד יותר מעשר שנים‬ ‫והוא מעולם לא דיבר על עצמו.‬
‫מה, אתה זועף בתוך הגוף הענקי שלך?‬
‫שתוק. אתה רוצה לריב?‬
‫אין צורך להתעצבן.‬
‫הכול בסדר.‬
‫הוא מנהיג טוב.‬
‫והוא בר מזל.‬ ‫כל עוד אנחנו מרוויחים כסף בזכותו,‬
‫אני אלך אחריו ולא משנה מה הרקע שלו.‬
‫קשה להאמין בדבר הזה.‬
‫אבל גם אם זה היה שקר…‬
‫הוא הבן של לידיה, צאצא ישיר.‬
‫אסקלדד…‬
‫הדם של מנהיגינו הרומים והקלטיים הגדולים‬ ‫זורם בעורקיו.‬
‫אז אתה לא דני?‬
‫אני ולשי וגם דני.‬
‫אבי, אולף, פלש פעם לחופי ויילס‬
‫ושם לקח פילגש, לידיה.‬
‫אני נולדתי כתוצאה מכך.‬
‫שמעתי על מותם של גיבורי המלחמה‬ ‫מאנגליה הישנה.‬
‫אתה אומר…‬
‫שאתה צאצא של ארתוריוס?‬
‫ארתוריוס.‬
‫בין המאה החמישית לשישית…‬
‫הוא פיקד על צבאות בריטניה,‬ ‫ביתם של הילדים הקלטים.‬
‫בשנת 516 לספירה…‬
‫הוא נלחם בסקסונים שהפכו לאנגלים‬
‫וריסק את הפולשים בקרב גבעת בדון…‬
‫וכך הביא שלום לבריטניה.‬
‫הוא הפך לבסיס…‬
‫של אגדת המלך ארתור, שעברה מדור לדור.‬
‫יש לך הוכחה…‬
‫לכך שאתה מספר לי את האמת?‬
‫לי יש.‬
‫כשהוא היה בן 14,‬
‫פגשתי אותו ואת ליידי לידיה‬ ‫בפעם הראשונה שלו בוויילס.‬
‫היא הייתה אישה חסרת מזל.‬
‫היא הייתה כלואה בחדר של אבא שלי‬ ‫במשך זמן רב,‬
‫וכשהיא חלתה, היא הוחזקה באורוות הסוסים.‬
‫זה שובר את הלב.‬
‫למרות הכול…‬
‫לחשוב שצאצא אחרון של שושלת דם גדולה…‬
‫הוא בעל שורשים דנים.‬
‫זה העניין, אסר.‬
‫בזכות המורשת המעורבת שלי‬
‫אוכל להתמזג עם הדנים.‬
‫זה אומר שיש לווילס מרגל בצבא הדני.‬
‫אם אוכל לדאוג שהנסיך המפונק‬ ‫יהיה המלך הבא של דנמרק,‬
‫אזכה גם אני בכוח פוליטי.‬
‫ברגע שזה יקרה, אשכנע אותם לחתום‬ ‫על הסכם הפסקת אש עם ויילס.‬
‫לא אתן להם…‬
‫להניח רגל אחת על האדמה הזו.‬
‫סליחה, אבל זה נועז מאוד.‬
‫אתה מעז להאדיר את שמך?‬
‫אסר צוחק.‬
‫איזה איש אמיץ.‬
‫יש לי דאגה אחת.‬
‫האם בזכות העובדה שנולדת וגדלת בדנמרק…‬
‫תטען שהדם של לורד ארתוריוס‬ ‫חזק מהדם הדני שלך?‬
‫תצטרך פשוט להאמין לי.‬
‫ובכן, למרות המורשת שלי…‬
‫אני שונא את הדנים.‬
‫חרבות לכאן.‬ ‫-לא נותר דבר?‬
‫אל תשכח להחזיר אותן.‬
‫לא.‬
‫אין סיכוי שאוותר על הנשק שלי.‬
‫כשאנו נמצאים בארץ הזו,‬
‫עלינו להתנהג כאילו שאנו האסירים שלהם.‬
‫כשנעזוב את הארץ הזו, הנשק יוחזר.‬
‫כך הם ישמרו על כבודם.‬
‫זה מוזר.‬
‫למה אנשיך להוטים לבצע את פקודותיך?‬
‫מדהים, נכון?‬
‫זה מוכיח עד כמה החיילים שלי בוטחים בי.‬
‫היי, ת'ורפין. גם אתה.‬
‫עוף ממני, טמבל.‬
‫בוטחים בך, מה?‬
‫הוא שונה.‬
‫פרחח ארור.‬
‫אל תבין אותי לא נכון.‬
‫אני לא מאנשיו של האידיוט הזה.‬
‫אני האויב שלו.‬
‫אויב?‬
‫בסדר, הבנתי.‬
‫שמור על הנשק שלך.‬
‫בוודאי אפשר לוותר לשני אנשים.‬
‫קדימה!‬
‫המשיכו לצעוד!‬
‫הדנים, אתה אומר?‬
‫נראה שאסר שבה אותם!‬
‫כמה מפחיד.‬ ‫-הם אוכלים בני אדם?‬
‫איזה פרצופים.‬ ‫-יש להם קרניים?‬
‫לא הייתי מצפה למשהו אחר מאסר.‬
‫אני אשליך אבן.‬
‫לא, טיפש!‬
‫הם מעצבנים אותי!‬
‫אנחנו חיות בעיניהם?‬
‫אל תבהו בנו, מנוולים!‬
‫אנו נפרק אתכם!‬
‫תפסיקי לבהות בי, נסיכה.‬
‫השתמשי בפה שלך כדי לומר מה את רוצה.‬
‫אין לך לשון? מה?‬
‫אני…‬
‫השקט שלי לא נובע מתוך פחד.‬
‫הוא…‬ ‫-עליי לנקוט בזהירות.‬
‫אין לי ברירה.‬
‫אני נסיך.‬
‫אני לא כמוכם.‬
‫המילים שלי נושאות משקל פוליטי.‬
‫על אחת כמה וכמה, בארץ זרה.‬
‫ללא רשותו של אבי…‬
‫לא אחתום על הסכמי הפסקת אש‬ ‫ולא אתן הצהרות מסוכנות.‬
‫ברור שלא אעשה זאת.‬
‫אני פשוט זהיר.‬
‫זה תירוץ לא רע.‬
‫למרות שנראה לך שאין לך שכל, נסיכה.‬
‫חזיר חצוף שכמוך!‬
‫זאת הפעם הראשונה!‬
‫מעולם לא דיברו אליי בחוצפה שכזו!‬
‫אז זו חוויה טובה בשבילך.‬
‫תתחרט על דבריך.‬
‫זה לא תירוץ!‬
‫מה אתה יודע על קשיי המלוכה?‬
‫תפסיק להתבכיין ושב.‬
‫אני לא מתבכיין.‬
‫אני רק מדגיש שדבריי נכונים.‬
‫כן, כבר הבנתי.‬
‫למה אתה מדבר אליי כך?‬
‫הוד מעלתו…‬
‫מדבר עם מישהו שאיננו אני.‬
‫שלג.‬
‫אסקלדד!‬
‫לא נוכל להתקדם מהר יותר?‬
‫בקצב הזה נהיה מכוסים בשלג!‬
‫בחיי, הוא לא שותק.‬
‫נחצה את החלק הצפוני של מרסיה‬
‫ומשם נמשיך לגדוד הראשי בגיינסבורו.‬
‫נגיע בעוד שבוע.‬
‫נמשיך לצעוד בארץ אויב?‬
‫אם נילכד בשלג בהרי ויילס…‬
‫לא נוכל לזוז.‬
‫מה? אין צורך לדאוג.‬
‫אנו רחוקים מבסיס האם של האויב.‬
‫מה נעשה לגבי אספקה?‬
‫אני לא חושב שהפיאודלים יעזרו לדנים.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫כבר חשבתי על זה.‬
‫חיילים, אנו משנים את הכיוון.‬
‫אל תשתרכו מאחור!‬
‫מה?‬ ‫-הוא רציני?‬
‫אנו משנים את המסלול?‬ ‫-הוא בסדר?‬
‫אל תדאגו.‬
‫שיקול דעתו של אסקלדד אינו שגוי.‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬