Äitini tekee kuolemaa.
Hän toivoi pääsevänsä vielä synnyinseudulleen.
Toin äidin kotiin.
MARRASKUU 1013 JKR. WESSEX, ETELÄ-ENGLANTI
Pääarmeijamme murskasi vastustajan Wessexissä.
On vain ajan kysymys, milloin saamme alueen hallintaamme.
Jos kaikki menee hyvin, tilanne on ratkaistu ennen talvea.
Mitä Lontoon jälkeen tapahtui?
Entä Knuut?
Missä hän on nyt?
Aivan.
Kun prinssi Knuutin alainen piiritysarmeija -
tuhoutui Thorkellin käsittelyssä,
hänen korkeutensa jäljet katosivat.
Kuulimme taistelusta Marlborough'ssa.
Prinssi ilmeisesti liittyi sotilaiden seuraan.
Mutta hänen hyvinvoinnistaan ei ole tietoa.
Hän on rakas poikani.
Ilmoita heti, jos kuulet jotakin.
Käskystä.
Mitä hittoa nyt? -Meidät on saarrettu.
Oikeasti?
Minähän sanoin, että tässä käy näin!
Saakeli.
Rauhoittukaa, ruojat!
Kuunnelkaa. Älkää vastatko tuleen.
Ette koskekaan heihin.
Brycheiniogin lähetit!
Aika tyly vastaanotto maahanne.
Julmuri siis puhuu kieltämme.
Kuulin, että tanskalaiset ovat raakalaisia, jotka eivät puhetta ymmärrä.
Vetäkää miehenne takaisin!
Asser, tanskalaisten häiriköinnistä ei koidu hyvää walesilaisille.
Gratianus!
Arvostan huoltasi Walesin kuningaskuntien tulevaisuudesta.
Mutta ajattelemme asiasta hieman toisin.
Millaisen sopimuksen solmit Tanskan prinssin kanssa?
He ovat jääräpäisiä barbaareja!
Mitä tuo paskiainen protestoi?
Päättäkää jo taistellaanko vai ei.
Ei tämä äidy taisteluksi.
Ymmärrätkö häntä, Bjorn?
En sanaakaan.
Mutta -
ensimmäinen nuoli olisi tappanut, jos he sotaa haluaisivat.
He yrittävät vain kääntää neuvottelut puolelleen pelottelemalla.
Vai sillä lailla.
Olemme seuranneet mielenkiinnolla sotaanne Englantia vastaan.
Kymmenen vuoden aikana solmitte tulitauon kolmesti,
ja rikoitte sen joka kerta!
Emme lähde samaan hulluuteen kuin Englanti.
Vangitsemme prinssin ja käytämme häntä kilpenämme.
Jopa demonikuninkaan luulisi kiintyneen jälkeläiseensä.
Pahoittelut, Askeladd.
Pelkkää esitystä kaikki.
He haluavat nähdä reaktiomme.
Lampaillakin on oltava susiturkki näinä aikoina.
Ymmärrän sen hyvin.
Aiotko paljastaa suunnitelmasi heille?
Voihan se olla.
Mutta jos he viihdettä kaipaavat, leikitään hetki olevamme juonessa mukana.
Miehet, katsokaahan tarkkaan!
Tämä nuorukainen tässä on Tanskan kuningas Svenin poika,
prinssi Knuut!
Prinssi haluaa nyt sanoa jotakin.
Kuunnelkaa kunnioittavasti.
Olkaa hyvä, majesteetti.
Sanokaa jotain painokasta.
Sanokaa nyt jotain. Vaikka että keitämme ja syömme heidät.
Törpöt tuntekoot sen nahoissaan.
Jos sanat tulevat teiltä, he päästävät meidät peloissaan läpi.
Majesteetti!
Hänen korkeutensa ei halua puhua muiden edessä.
Täällä minä…
Ei, Ragnar.
Mitä?
Olkoon miten nuori tahansa, Tanskan prinssillä on velvollisuutensa.
Kaikki miehet täällä -
toimivat hänen korkeutensa eteen.
Hän on lempeä luonne.
Prinssi inhoaa turhia riitoja.
Silläpä juuri!
Jotta vältämme turhan kahnauksen pyydän majesteettia lepyttämään miehet.
Jos hän sulkeutuu kuin simpukka,
onko prinssistä astumaan kuninkaan saappaisiin?
Vaiti!
Mitä edes -
tiedät prinssistä?
Palatsi on sudenpesä, jossa vanhemmat ja lapset syövät toisiaan.
Tajuatko, miten vaikeaa sairaalloisen prinssin oli selviytyä?
Hän tukahdutti sydämensä ja henkensä,
ettei kiinnittäisi huomiota itseensä.
Silti kaltaisesi miehet yksi toisensa perään -
yrittävät käyttää majesteettia hyväkseen.
Tiedä paikkasi.
Vaikka kuinka koitat hallita prinssiä,
en anna teidänlaistenne rienata häntä.
Mitä siellä tapahtuu?
Mistä te kinastelette?
Mitä prinssi Knuut sanoi?
Gratianus.
Kerron heille suunnitelmasta.
Hyvä on.
Tulen mukaasi.
Miehet, odottakaa tässä.
Puhun päällikön kanssa.
Selvä.
Ragnar.
Olet aivan oikeassa.
Ylitin rajani murehtiessani prinssin hyvinvoinnista.
Teidän korkeutenne, pyydän anteeksi.
Säälittävää.
Olemmeko oikeasti samanikäisiä?
Sanoitko, että miehen nimi on Ragnar?
Kyllä.
Eikö hän tajua, että linnut lentävät lopulta pesästä?
Hänen toimintansa vain haittaa linnunpoikaa.
Suunnitelmasi ei taidakaan toteutua kovin helposti.
Linnun on ensin lennettävä pesästä.
Tiedän sen.
Pysykää siellä. En tarvitse seuraa.
Mutta…
Eikö sana kuulu?
Ellen voi keskustellakaan ilman sotilaan suojelua,
häpäisen kuninkaan.
Selvä.
Kauemmas!
Viisi kertaa pidemmälle.
Sanokaa muillekin.
Kas niin.
Sanoit nimeksesi Askeladd.
Ymmärrän tilanteenne, mutta pistätte minut hankalaan paikkaan.
Luulin, että asia oli sovittu.
Jos saamme yhtäkkiä pyyntöjä tarvikkeista ja kulkuluvista,
emme voi tarjota kaikkea.
Meidänkin kuninkaamme on nuori, mutta haluaa pitää julkisivun kunnossa.
Minun on punnittava, mitä saamme vastineeksi -
ja varmistettava molempia hyödyttävä vaihtokauppa.
Alamaiset eivät saa luulla, että kuninkaani pelkää sataa tanskalaista.
Ilman muuta.
Ei näytä hyvältä, jos suostutte kaikkiin vaatimuksemme.
Pyydän anteeksi ajattelemattomuuttamme.
Minä sen viestin kirjoitin.
Uskoakseni mainitsin vaikenevani palkkiosta -
asian arkaluontoisuuden vuoksi.
Aivan, luin sen.
Saanen nyt kysyä, mikä siinä on niin arkaluontoista.
Ennen sitä,
jos palkkiosta sovitaan,
harkitsetteko sotaan liittymistä, Asser?
Älä pilkkaa minua.
Tiedän hyvin, ettei pienellä valtiollamme ole varaa suututtaa Tanskan kuningasta.
Suo anteeksi. Halusin vain tarkistaa.
Salaperäinen veikko.
Siis kuka?
No, Askeladd tietenkin.
En tiennyt, että hän puhuu kymriä.
Olet hänen oikea kätensä etkä silti tiedä kaikkea.
Just joo. En tiedä hänestä mitään.
Vain sen, että hän on Tanskasta.
Ja pitää etäisyytensä.
Yli kymmenen vuotta yhdessä, eikä hän ole avannut itseään.
Mitä nyt, alkoiko iso mies mököttää?
Ole hiljaa vai riitaako haluat?
Älä nyt hermostu.
Kaikki hyvin.
Hän on kelpo johtaja.
Onnekaskin.
Kunhan rahaa tulee,
seuraan häntä taustoista huolimatta.
Tuota on vaikea uskoa.
Paksu väite valheeksikin.
Hän on Lydian poika, suora jälkeläinen.
Askeladdissa virtaa roomalais-kelttiläisten johtajiemme verta.
Et siis olekaan tanskalainen?
Olen sekä walesilainen että tanskalainen.
Isäni Olaf ryösteli Walesin rannikkoa -
ja otti Lydian rakastajattarekseen.
Synnyin sen seurauksena.
Kuulin, että vanhan Britannian sotasankarien sukulinja oli kuollut.
Oletko -
siis Arthurin jälkeläinen?
Arthur.
Neljännellä ja viidennellä vuosisadalla -
Arthur komensi Britannian alkuperäiskelttien armeijoita.
Vuonna 516 jKr. hän kohtasi nykyenglantilaiset saksit -
ja murskasi tunkeilijat Badon Hillin taistelussa.
Britanniaan saapui rauha.
Häneen pohjautuu -
kuningas Arthurin legenda, joka kulki sukupolvelta toiselle.
Voitko todistaa,
että puhut totta?
Minä voin.
Askeladdin ollessa 14-vuotias -
tapasin hänet ja Lydian heidän saapuessaan Walesiin.
Äitini oli onneton nainen.
Hän virui isäni kammarissa lukkojen takana.
Sairastuttuaan hänet siirrettiin hevostalliin.
Miten surullista.
Mutta että -
mahtavan suvun jälkeläinen -
onkin puoliksi tanskalainen…
Sepä se, Asser.
Sekalaisen perintöni ansiosta -
sulaudun tanskalaisten joukkoon.
Näin ollen Walesilla on vakooja Tanskan armeijassa.
Jos saan hemmotellusta prinssistä Tanskan seuraavan kuninkaan,
saavutan itsekin poliittisen aseman.
Sen turvin varmistan hyökkäämättömyyssopimuksen Walesin kanssa.
En salli heidän -
astua tänne jalallakaan.
Anteeksi vain, mutta aika rohkea väite!
Eikö sinulla ole mitään rajaa?
Asser nauraa…
Rohkeutta ei ainakaan puutu.
Yksi asia mietityttää.
Voitko väittää tanskalaisten parissa varttuneena,
että Arthurin veri on sinussa vahvempi kuin tanskalaisten?
Sinun on vain luotettava sanaani.
Perinnöstäni huolimatta,
vihaan tanskalaisia.
Miekat tänne. -Siis kaikkiko?
Muistakin sitten palauttaa se.
Ei käy.
En takuulla luovu aseestani.
Maan läpi kulkiessamme -
teeskentelemme heidän vankejaan.
Rajalla aseet palautetaan.
Näin he säilyttävät kasvonsa.
Outoa minusta.
Miksi miehesi noudattavat niin innokkaasti käskyjäsi?
Eikö olekin hienoa?
Se osoittaa, kuinka paljon minuun luotetaan.
Sinä myös, Thorfinn.
Turha luulo, ääliö.
Vai että luotetaan?
Hän on toista maata. Pirun penikka.
Älä käsitä väärin, munapää.
En ole tämän ääliön miehiä. Olen vihollinen.
Vihollinenko?
Hyvä on sitten. Pitäkää aseenne.
Tuskinpa kahdella miehellä on väliä.
No niin!
Sitten marssitaan!
Sanoitko tanskalaisia?
Asser ilmeisesti vangitsi heidät!
Hirvittää. -He syövät ihmislihaa.
Tylyt ilmeet. -Ei näy sarvia.
Asser lunasti odotukset!
Heitän kivellä. -Etkä, typerys!
Että tympii.
Tuijottavat kuin villipetoja.
Älkää toljottako, paskiaiset!
Pistämme teidät poskeemme!
Miksi vilkuilet minua, prinsessa?
Avaa suusi, jos sinulla on asiaa.
Vai veikö kissa kielesi?
Minä…
En vaikene pelosta.
Hän…
Pidän vain varani.
Minun on pakko.
Olenhan prinssi.
En ole samalla viivalla kuin sinä.
Sanoillani on poliittista painoarvoa.
Varsinkin vieraassa maassa.
Ilman isäni lupaa en voi solmia hyökkäämättömyyssopimuksia -
tai antaa vaarallisia lausuntoja.
Kai se on sanomattakin selvää!
Olen vain varovainen.
Ihan hyvä tekosyy.
Vaikutat silti vähä-älyiseltä, prinsessa.
Senkin röyhkeä sika!
Ennennäkemätöntä!
Kukaan ei ole suhtautunut minuun noin nuivasti.
Sittenhän tämä on hyvästä.
Peru sanasi!
Ei se ole mikään tekosyy.
Mitä tiedät kuninkaallisten vaikeuksista?
Lakkaa kitisemästä ja istu alas.
En minä kitise!
Teen vain selväksi, että puhun totta.
Joo joo, perille meni.
Mikä ihmeen asenne tuo on?
Majesteetti puhuu jollekin muulle kuin minulle!
Lunta.
Askeladd! Voisimmeko kiristää tahtia?
Tätä menoa hautaudumme lumeen!
Jestas, miten raskas tyyppi.
Ylitämme Mercian pohjoisimman osan.
Sieltä suuntaamme Gainsborough'n pääarmeijan luo.
Saavumme noin viikossa.
Jatkammeko vihollismaan läpi?
Jos lumi saartaa meidät Walesin vuorilla, emme liiku minnekään.
Mitä? Suotta murehdit.
Olemme kaukana vihollistukikohdasta.
Mitä teemme tarvikkeiden suhteen?
Täkäläiset feodaaliherrat tuskin auttavat tanskalaisia.
Kaikki järjestyy. Asia on jo hoidossa.
Miehet, muutamme suuntaa.
Älkää maleksiko!
Mitä? -Onko hän tosissaan?
Muutamme suuntaa? -Sekosiko hän?
Ei mitään hätää!
Askeladdin arvostelukykyyn voi luottaa.
Tekstitys: Katariina Uusitupa