‫כמה זמן נצטרך לבהות בשום דבר?‬
‫לא נרוויח כסף בחוסר מעש שכזה.‬ ‫-הנסיך השתפן.‬
‫היינו צריכים להמשיך לווסקס.‬
‫אין ספק.‬
‫ברצינות, המצב הזה נורא…‬
‫עוד אחד מגיע!‬
‫היזהרו!‬
‫קדימה! בואו הנה והילחמו בי!‬
‫לא תגיעו לוולהאלה אם תעמדו בחוסר מעש!‬
‫מה אתם? דחלילים?‬
‫חתיכת מנוול.‬ ‫-אני לא יכול להתאפק עוד.‬
‫האם לאף אחד מכם אין אומץ להילחם?‬
‫ראגנר!‬
‫אתה מאפשר את מעשיו ומזלזל בנו.‬
‫אנו חייבים להגיב.‬
‫אנו מוכנים לקרב.‬
‫אנחנו 4,000 חיילים, בוודאי ננצח את ת'ורקל.‬
‫עדיין לא.‬
‫מדובר בת'ורקל.‬
‫אנו חייבים להיזהר.‬
‫הוד מעלתו פקד עלינו להמשיך את המצור.‬
‫זו ההזדמנות שלנו להוכיח את עצמנו.‬
‫לא!‬
‫בבוא העת, הוד מעלתו ייתן את הפקודה.‬
‫כרגע נעמוד במתקפה.‬
‫ראגנר!‬
‫"ויאמר אליו ישוע‬
‫השב את חרבך אל תערה‬
‫כי כל אוחזי חרב‬
‫בחרב יאבדו".‬
‫אבי…‬
‫מצטער על ההפרעה, נוכל לדבר בפרטיות?‬
‫למי אכפת מהפקודות של הנסיך הפחדן?‬
‫אסור לו לצפות מאיתנו לשתוק.‬
‫בואו נעשה את זה!‬
‫כן, נכון מאוד!‬
‫אין צורך לדאוג.‬
‫כשיגיע החורף, תגיע הפקודה לסגת.‬
‫עד אז, עלינו להתאזר בסבלנות.‬
‫הוא חושב שזו בדיחה?‬
‫אלוהים…‬
‫אנא הגן על הוד מעלתו.‬
‫לעזאזל!‬
‫אילו יריבים עלובים.‬
‫המפקד בהחלט עובד קשה.‬
‫הם שוב מטרידים אותך?‬
‫שתוק, אסגיר.‬
‫אם הם לא יילחמו בנו, אין כאן מלחמה!‬
‫אתה מדבר בקול רם מדי.‬
‫הם נוהגים בזהירות.‬
‫זה משום שהמפקד שלהם הוא הנסיך הדני.‬
‫מה?‬
‫הנסיך כאן?‬
‫לא סיפרתי לך?‬
‫זה כנראה הנסיך קאנוט,‬ ‫השני בסדר הירושה לכתר.‬
‫אימא כאן.‬
‫גם אילווה.‬
‫ארי וחבריו שוב מזניחים‬ ‫את השמירה על הכבשים…‬
‫למרות שהייתה מהומה גדולה בגלל כבש שנעלם‬ ‫לפני כמה ימים.‬
‫נכון, הגיעה שעת ארוחת הערב.‬
‫אלך להגיד לאבא.‬
‫אבא!‬
‫הלילה נאכל בשר לכבוד חג המולד.‬
‫נכון מאוד.‬
‫החורף מתקרב.‬
‫כמעט שכחתי מזה, בגלל מזג האוויר החם.‬
‫זה מקום נחמד.‬
‫שדות־מרעה רבים.‬
‫המעבר לכאן היה הבחירה הנכונה.‬
‫אילווה אומרת שלא נוח כאן,‬ ‫כי אין לנו עבדים.‬
‫למרות שמעולם לא היה לנו עבד.‬
‫מתאים לה להגיד דבר כזה.‬
‫אני אוהב לגור כאן.‬
‫מאז שהגענו לכאן, גם אימא מרגישה טוב יותר.‬
‫ת'ורפין.‬
‫מה?‬
‫אתה בני הבכור.‬
‫עלייך להגן על אמך ואחותך.‬
‫אתה מבין?‬
‫כן.‬
‫שתיהן מחכות לשובך הביתה.‬
‫עליך לשמוח שיש נשים כאלו בחייך.‬
‫אתה מבין?‬
‫כן.‬
‫לכן אתה צריך לוותר על המסע אחר הנקמה.‬
‫אתה חושב שנקמה תשמח אותי?‬
‫הכפר!‬
‫אבא, מה נעשה? הם תחת מתקפה!‬
‫אימא! אילווה!‬
‫אבא!‬
‫זו לא הייתה הארץ שלי.‬
‫היא הייתה חמה,‬ ‫עם שדות שופעים עד לקצה האופק.‬
‫- נובמבר, שנת 1013 לספירה‬ ‫ליד באת' -‬
‫אני תוהה מה הולך לו בראש.‬
‫החורף יגיע בקרוב.‬
‫הגדודים הגדולים כבר מזמן יצאו צפונה…‬
‫ואנחנו תקועים כאן, בכפר העגום הזה.‬
‫טוב, לפחות נרוויח קצת כסף לפני שנלך הביתה.‬
‫אם כך, עלינו לתקוף עיר גדולה יותר.‬
‫בריסטול קרובה, לא?‬
‫אתה טיפש?‬
‫מה כבר 100 גברים יכולים לעשות?‬
‫מה? "טיפש"?‬
‫קראת לי "טיפש"?‬
‫אה, שמעת אותי?‬
‫כנראה שהאוזניים שלך לא טיפשות.‬
‫מה אמרת לי, מנוול?‬
‫נו, אז מה?‬
‫טוב, נבזוז עוד שניים או שלושה כפרים‬ ‫ונסיים לשנה הזו.‬
‫ננסה שוב בשנה הבאה.‬
‫אני תוהה אם תהיה עוד שנה.‬
‫מה?‬
‫אנחנו צועדים באנגליה כבר עשר שנים.‬
‫השנה הזו הייתה אכזרית במיוחד.‬
‫אפילו מלך אנגליה נמלט מהמדינה.‬
‫מלך דנמרק כבר ניצח.‬
‫המלחמה נגמרה.‬
‫באמת? עוד מוקדם מכדי להגיד את זה.‬
‫ת'ורקל עדיין נמצא בלונדון.‬
‫ראית את הכוח המגוחך של המנוול הזה.‬
‫ת'ורקל, מה?‬
‫הוא בהחלט חזק.‬
‫הוא לוחם נורווגי כמונו, אחרי הכול.‬
‫היות שאנגליה מפסידה,‬ ‫לא פלא שהוא ינטוש אותם כעת.‬
‫תפוס אותו, טור!‬ ‫-אבוי.‬
‫שוב זה?‬
‫היי, תפסיקו.‬
‫מה הבעיה כאן?‬
‫אק אמר לטור שהוא טיפש.‬
‫טור התרגז,‬
‫אבל אק לא התנצל, אז הוא העליב אותו בחזרה.‬
‫מה הוא אמר?‬
‫"גנב בקר".‬
‫הוא באמת אמר את זה.‬
‫אז אין מה לעשות.‬
‫תדאג להודיע לאסקלדד על מי שמת.‬
‫כמה מרגיז.‬
‫זו ארץ שופעת.‬
‫היא נראית כמו הארץ בחלומותיי.‬
‫היא ההפך המוחלט מאיסלנד.‬
‫הכפר בוודאי קבור בשלג כעת.‬
‫התעוררת מוקדם, ת'ורפין.‬
‫אפילו השמש עדיין לא זרחה.‬
‫לא הצלחת לישון בגלל רעש החיילים?‬
‫ובכן, אל תכעס עליהם.‬
‫מאז שהגיעו לכאן הם צועדים בלי סוף‬ ‫ולכן חשים חסרי־מנוחה.‬
‫לפעמים הם צריכים לעשות את זה כדי להירגע.‬
‫אל תדבר אליי כאילו שאנו חברים.‬
‫לאחרונה אינך מבין את המצב.‬
‫אני לא חבר שלך.‬
‫אתה מנסה לתמרן אותי, נכון?‬
‫אתה יכול להמשיך להתנשא…‬
‫עד ליום שבו אשסף את צווארך.‬
‫אתה מפחיד.‬
‫אם הילד הקטן תוקף אותי כעת,‬ ‫אז הוא בהחלט גדל.‬
‫ובכן, הזמן מיטיב עם צעירים.‬
‫בזמן שאתה גדל, אני רק מזדקן.‬
‫מתקרב היום שבו אפסיד לך.‬
‫זה אך טבעי.‬
‫כל אחד ימות ולא משנה כמה הוא חזק.‬
‫הבט סביבך, ת'ורפין.‬
‫האבנים האלו לא הונחו כאן…‬
‫על ידי האנגלים של היום, הסקסונים.‬
‫זו עבודתם של אנשים שהיו כאן לפני הסקסונים.‬
‫הם היו גזע חזק.‬
‫אבל לפני 500 שנים הם חוסלו ע"י הסקסונים.‬
‫הרומאים.‬
‫המדינה נקראה "בריטניה".‬
‫זו הייתה תרבות מתוחכמת.‬
‫הרבה יותר משלנו.‬
‫אינך מדבר לעניין.‬
‫מה אתה מנסה לומר?‬
‫אין לך סבלנות, מה?‬
‫עליך להקשיב למבוגרים ממך.‬
‫מה שאני מנסה לומר…‬
‫עולם האנושות מזדקן לאט, אבל בבטחה.‬
‫הרומאים חוסלו על ידי הסקסונים,‬
‫וכעת אנו נחסל את הסקסונים.‬
‫ותהילת האימפריה הרומית…‬
‫תישאר בעבר הרחוק.‬
‫בכל אופן, לפי מה שהנוצרים אומרים…‬
‫יום הדין יגיע אלינו בעוד 20 שנה.‬
‫אומרים שביום הזה, בני האדם יושמדו ע"י האל‬
‫והעולם שאנו מכירים יחדל מלהתקיים.‬
‫"ראגנרוק".‬
‫ראה, ת'ורפין.‬
‫נכון שזה מצחיק?‬
‫זהו שחר עידן הדמדומים.‬
‫הנה סוס.‬
‫חייל אנגלי?‬
‫לא. הוא בן־ברית.‬
‫זה מוזר.‬
‫אנחנו אמורים להיות היחידים כאן.‬
‫היי!‬
‫אתה שם, עצור!‬
‫אנו מצבא אסקלדד, בפיקודו של המלך סויין.‬
‫מאין באת?‬
‫אתם מהגדוד הראשי?‬
‫אני מהגדוד של ראגנר‬ ‫תחת הוד מעלתו, הנסיך קאנוט.‬
‫באתי כדי להעביר מסר…‬ ‫-הנסיך קאנוט.‬
‫הם כאן?‬
‫למרבה הצער, הגדוד הראשי צעד צפונה.‬
‫הם שבים לבסיס הבית.‬
‫אז מה אתם עושים כאן?‬
‫עצרנו ליד הכפר ההוא, כדי להרוויח קצת כסף.‬
‫התרחקתם על דעת עצמכם?‬
‫אין צורך להיות כל כך כבד.‬
‫גם הסוס שלך בוודאי עייף.‬
‫אולי תחליף אותו בחדש?‬
‫ת'ורקל עשה זאת?‬
‫כן. הוא כבר הגיע לנקודה הזו.‬
‫יש שם בערך 500 איש,‬
‫והוא הביא רק את חסידיו הנלהבים.‬
‫הם הלכו בעקבות הגדוד הראשי.‬
‫בקרוב הם יגיעו למרלבורו.‬
‫היי, זה נכון?‬ ‫-חמש־מאות חיילים ילחמו בגדוד הראשי?‬
‫הוא משוגע, ת'ורקל הזה.‬
‫וצבא המצור על לונדון?‬
‫לנסיך קאנוט יש כ-4,000 חיילים.‬
‫הם חוסלו לפני זמן מה.‬
‫אני אחד הניצולים.‬
‫מה זה?‬
‫ת'ורקל הוביל את המתקפה שהגיעה מהמבצר.‬
‫כל אחד מהם היה חזק כמו דוב.‬
‫איש לא עמד בפניהם.‬
‫הם תקפו היישר את הגדוד הראשי.‬
‫הוד מעלתך!‬
‫אלוהים, תן להם לנוח בשלום.‬
‫גאל את נשמותיהם…‬ ‫-הוד מעלתך!‬
‫ת'ורקל מתקרב אלינו!‬
‫עלינו לצאת מיד!‬
‫מצאתי את הנסיך!‬
‫ואז?‬
‫מה קרה לנסיך קאנוט?‬
‫הוא נלקח כבן־ערובה.‬
‫הוא בצבא של ת'ורקל.‬
‫החיילים ששרדו עושים מאמץ‬ ‫להציל את הוד מעלתו,‬
‫אבל יש לנו פחות מ-400 איש.‬ ‫המורל אינו גבוה.‬
‫אני בדרך לבקש תמיכה מהגדוד ראשי.‬
‫אנא הצטרפו אלינו.‬
‫אפילו 100 אנשים יעזרו מאוד.‬
‫מה נעשה?‬
‫אתה זה שמחליט…‬
‫אסקלדד.‬
‫שכה אחיה, זה לא הזמן‬ ‫להיעלם בשלווה אל הדמדומים.‬
‫מה?‬
‫אינך שומע, ביורן?‬
‫קולו של ראגנרוק מתקרב.‬
‫מה?‬
‫תקברו אותו.‬
‫וגם את הסוס שעליו הוא רכב.‬
‫אתה…‬
‫שמעתם אותי, מנוולים? הקשיבו היטב!‬
‫אנחנו יוצאים מכאן‬ ‫כדי להציל את הנסיך קאנוט.‬
‫נתמודד עם 500 חיילים של ת'ורקל,‬ ‫אך לא נצטרף לצבאות האחרים.‬
‫זה הרגע שבו אנו מסכנים הכול.‬
‫הוד מעלתו, הנסיך קאנוט,‬ ‫הוא השני בסדר הירושה לכתר הדני.‬
‫לא משנה לאיזה צד ניתן אותו,‬ ‫נקבל גמול אדיר.‬
‫אתם מסוגלים לדמיין?‬
‫האוצרות שנקבל מדנמרק, או מאנגליה.‬
‫לא ניתן לאף אחד לגנוב אותו מתחת לאפנו.‬
‫כן!‬
‫בואו נעשה את זה!‬
‫הניצחון יהיה שלנו! קדימה!‬
‫מה אתה מנסה לעשות בכך שאתה מתסיס אותם?‬
‫נתמודד מול ת'ורקל.‬
‫יש לנו סיכוי?‬
‫מי יודע?‬ ‫-מה?‬
‫"מי יודע"? אתה חתיכת…‬
‫זה עידן הדמדומים, ביורן.‬
‫אם נמות, עדיף שזה יהיה בקרב.‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬