Brr!
Brr, oițelor!
Vin niște corăbii de război!
Anunță-l pe iarlul Gorm!
Stai! Uită-te mai bine!
Sunt corăbiile lui Askeladd.
S-au întors acasă.
Ca să vezi! Am mai supraviețuit un an.
Ai înșelat moartea încă o dată, Bjorn.
Am bătut cale destul de lungă.
Oi!
Le mai lasă la păscut?
Încearcă să le îngrașe un pic.
Se pare că bătrânul Gorm e la fel de zgârcit ca întotdeauna.
Ați făcut treabă bună și anul ăsta, afurisiților!
Bucurați-vă din plin de iarnă!
Pe aici!
NOIEMBRIE, ANUL 1012
SATUL IARLULUI GORM, PENINSULA JUTLAND
Ce de comori!
Am auzit că au fost victorioși în țara francilor.
Firește, doar e Askeladd!
- Cică au și murit mulți anul ăsta. - Zău?
Mă întreb dacă recrutează iar.
Abia aștept!
Dacă pornesc pe mare, va fi cu Askeladd!
Idiotule! În trei zile ajungi pe lumea cealaltă.
Stai! Cere-ți scuze!
Ce-i cu puștiul ăla?
- Să începem! - Bine.
Fiți gata, și…
- Askeladd! - Askeladd!
- Bun venit acasă! - Bun venit acasă!
Salutare, doamnelor!
Ce drăguțe sunteți!
Priviți! V-am adus niște găteli pe cinste!
Eu vreau un inel!
Bătrâne Gorm,
fetele de aici nu-s timide deloc, dar asta îmi face mare plăcere!
Lasă fetele și fii serios! Asculți măcar ce-ți spun?
Cheltuielile zilnice cu fiecare oștean costă un argint și jumătate.
Avem 97 de oșteni,
deci 121 de arginți și…
Tot mai ții socoteala?
Prețul porcilor a crescut anul ăsta.
Dacă mâncați zilnic carne, costă și mai mult.
Dacă adaug prețul berii,
încartiruirii și lemnelor de foc…
Nu-ți face griji, bătrâne! Am adus o pradă bogată anul ăsta.
Dă-ne mâncare și băutură pe săturate!
O să te plătesc.
Exact asta voiam să aud. Hai să bem ceva!
Adu vin, să sărbătorim!
Avem vin din cel bun, nu? Adu-l!
Unu, doi, trei…
Chiar așa de mult îți plac banii, bătrâne?
E cineva căruia nu-i plac?
Banii sunt buni. Numai să mă uit la ei, și mă înveselesc.
Hordaland! Ce mai stai?
Iute, adu vinul ăla!
Bine.
Ce femeie încăpățânată!
Are un nume ciudat sclava asta.
„Hordaland.”
- Nu e numele unui ținut din Norvegia? - Ba da. Am cumpărat-o recent.
Tatăl ei era nobil, dar ai ei scăpătaseră după ce pierduseră un război.
Fata a fost scumpă, fiindcă e frumoasă.
Dar nu e bună de muncă.
A fost servită toată viața. Asta a făcut-o mândră și nefolositoare.
Apropo, bătrâne…
Ce e?
Accepți să-mi fii martor?
Am un duel înainte de cină.
Duel?
Și nu e vina ei că e nefolositoare.
De fapt, nu știi tu să o folosești.
Poftim?
Indiferent cine ar fi,
toți sunt folositori, dacă știi cum să-i folosești.
Repede!
Ce se petrece?
Cică e duel!
Hai, puștiule!
- Omoară-l! - Nu te lăsa învins!
Și acum, în numele atotputernicului Odin,
Thorfinn se va duela cu Askeladd!
Fiecare e liber să-și aleagă arma.
Dacă vor lupta cu onoare
și unul va muri, acela va fi primit cu fală la porțile Walhallei.
Serios?
Ăla a fost în oastea lui Askeladd?
Atunci, eu sigur sunt vrednic de oastea lui.
E drăguț, nu?
Ce?
Askeladd e mult mai bogat și mai puternic.
Pricina acestui duel e că Thorfinn vrea să-și răzbune tatăl.
Se opune vreunul dintre voi?
Nu.
Atunci, începeți!
Thorfinn e neabătut, nu-i așa?
Te-ai mai… înălțat.
Câți ani ai acum?
Erai doar un țânc…
- Ce iute e! - Thorfinn a atacat primul! Îl presează!
Fă bine și ascultă…
de cei mai mari ca tine!
- S-a ridicat! - N-are nimic!
L-a spulberat dintr-o lovitură!
Vorbești prostii! Thorfinn a sărit.
Știe că pumnalele lui sunt eficiente de aproape.
E mai puternic acum.
Așa, puștiule!
Askeladd!
Omoară-l!
L-a dezarmat!
La naiba!
Așa!
Pe el!
Încă un pic, puștiule!
Thorfinn!
Tatăl tău…
Stai așa, cum îl chema?
Să mă gândesc… Tho…
Tho…
Thors!
Așa, Thors!
Nu-i bine. De la o vreme, am început să uit.
Știi,
iartă-mă că o spun în toiul luptei tale pentru răzbunare,
dar am ucis zeci de oameni.
Nu mi-l amintesc pe tatăl tău.
Chiar l-am ucis pe Thoril ăsta, sau cum îi zice?
Ia zi, cum l-am ucis, mai exact?
Nu cumva e o neînțelegere din partea ta?
Ticălosule…
Dacă ai fi luptat cinstit,
nu l-ai fi învins pe tata.
Te-ai folosit de mine…
M-ai folosit ca ostatic!
Acum îmi amintesc!
Idiotul care și-a aruncat sabia ca să-și scape plodul!
Ce-a fost asta?
Nu te mai ambala așa… Încă stai prost cu instruirea, puștiule.
Blestemat să fii!
- Bjorn, ajută-l! - Bine.
Ce foame îmi e!
Chiar așa!
Bătrâne!
Am poftă de niște carne de oaie.
Rumenită, cu ierburi.
Asta așteptam!
Ce ger e afară!
Cine păzește corăbiile?
Am avut noroc. Thorfinn n-a vrut să schimbăm tura.
Ratatul ăla care nu știe să piardă?
Așa a fost de la început.
Se duce acolo să se liniștească.
Corabia ai a fost a tatălui lui.
Lăsați-l în pace!
Nu-i rău deloc.
Askeladd!
Duelul de azi a fost impresionant!
Zău?
L-ai doborât la final.
Cum ai făcut-o?
A fost extraordinar!
Dar, căpitane,
sigur vrei un puști ca el pe corabia ta?
Dacă te atacă în timp ce dormi?
Nicio grijă!
Băiatul n-o să facă nimic.
Cum așa?
Fiindcă rămâne un războinic.
Vrea să câștige lupta cinstit.
Trecutul și mândria lui îl țin în frâu.
Iar, Horda?
Deranjezi pe toată lumea!
Curăță mizeria!
Cât o să te mai porți ca o prințesă?
Ridică-te! Sus!
Toantă împiedicată!
Chiar nu pricep.
Dacă aș fi obligat să renunț la mândrie, aș prefera să-mi iau viața.
Ce e?
Te amuză asta?
Nu, n-are legătură cu tine.
Uite!
Ce priveliște jalnică!
M-am săturat de tine! Nu știi că ești sclavă?
Un bărbat care e sclavul banilor,
biciuind o sclavă cumpărată și făcând pe stăpânul.
Nu-și dă seama de nimic.
Toți oamenii sunt sclavii câte unui lucru.
Ești trist?
Tată!
Gata, smiorcăit mic!
Suferi, micuțule?
Vrei răzbunare?
Ești fiul meu.
Degeaba îți spun eu să nu cauți răzbunare.
Asta e o problemă.
Ce pot să spun eu?
Cred că va trebui să înțelegi de unul singur.
Ții minte ce am zis?
Tu nu ai dușmani.
Nimeni nu are dușmani.
Un adevărat războinic nu are nevoie de sabie…
Iarlul…
Iarlul Gorm mi-a zis să-ți aduc ceva de mâncare.
Ascultă…
și tu ești sclav?
Poftim?
Mănânci afară, singur…
Sunt războinic.
Spre deosebire de tine, pot să aleg unde să mănânc.
Serios?
Eu am simțit că suntem la fel.
Nu-mi pasă ce simți tu, sclavo!
În locul tău, l-aș omorî pe Grom și aș fugi.
Și mi-aș ucide urmăritorii!
E îngrozitor ce-mi spui. Să ucid?
Atunci, rămâi sclavă toată viața!
Tu alegi.
Dacă aș fugi…
Dacă aș fugi și aș tot fugi, până la capătul mării,
ce aș găsi acolo?
Probabil că nimic.
Oriunde m-aș duce, e la fel ca aici.
Doar război și negustori de sclavi.
Departe, în vest,
dincolo de mare,
se întinde un ținut numit Vinland.
Eu un loc cald, îmbelșugat,
îndepărtat, unde negustorii de sclavi și pârjolul războiului nu pot ajunge.
Acolo nu te-ar găsi nimeni.
Chiar există un asemenea loc?
AUGUST 1013, LÂNGĂ JELLING, DANEMARCA
Adunăm cei mai de seamă luptători danezi din toate colțurile țării.
Pe lângă asta, patru trupe de jomsvikingi se grăbesc să ni se alăture.
De data asta, ofensiva noastră va avansa fără greș.
În sfârșit,
impertinenții de englezi
vor simți pe pielea lor puterea unui rege.
Da. Toate trupele sunt gata
să împlinească voia Majestății Tale și să cucerească Anglia.
Și Canute? A venit?
Da.
Alteța Sa a intrat în Jelling.
Se odihnește, așteptând să pornească la luptă.
Majestate!
Nu te mai gândești?
Ragnar.
E neapărat nevoie ca Alteța Sa să plece la război?
E un posibil urmaș la tron.
Trebuie să-și arăte iscusința în luptă, precum fratele lui, Harald.
Dar Alteța Sa se teme și nu are experiență pe câmpul de luptă.
Ragnar.
Și pe mine mă preocupă binele lui Canute.
Dar suntem căpetenii ale vikingilor
și trebuie să ne arătăm demni de respectul supușilor.
Pornim pe mare mâine-dimineață.
În luna august a anului 1013,
principala flotă vikingă din Danemarca, sub comanda regelui Sweyn,
și-a început invazia în estuarul Humber din nordul Angliei.
După ce a cucerit cinci cetăți importante de lângă Gainsborough,
fără a-și pierde avântul,
grosul oștii a pornit pe uscat spre sud.
Au mărșăluit în continuare, pustiind ținuturile prin care treceau.
Însă, spre surprinderea lor, înaintarea lor constantă s-a oprit
când au ajuns într-un anume loc:
prospera cetate comercială a Londrei.
OCTOMBRIE 1013, LONDRA, ANGLIA
Care e problema?
Atacați-mă!
Războiul ăsta e o desfătare, nu-i așa?
Subtitrarea: Liana Oprea