‫היי! אין יותר אלכוהול?‬ ‫-זה משכך הכאבים שלי!‬
‫לעזאזל.‬
‫עדיין לא הגענו…‬
‫למקום שבו נקבל את הזהב שלנו?‬
‫התאזר בסבלנות. עוד מעט נגיע.‬
‫לעזאזל.‬
‫- אנגליה‬ ‫ליד נהר ההאמבר -‬
‫מי ישמור על הספינה?‬
‫זו עצירה קצרה בלבד.‬
‫לא נישאר לזמן רב.‬
‫קומו!‬
‫אל תברח. אפגע בך אם תזוז.‬
‫אל תתנו לאף אחד לברוח.‬ ‫אסור שמישהו ילשין עלינו.‬
‫שניים בצד ימין.‬
‫והמנוול ההוא אכל ונהנה, מבלי לדעת מה זה.‬
‫איזה כאב ראש.‬
‫שתית יותר מדי.‬
‫מה קרה לך? לא הצלחת לישון?‬
‫כן.‬
‫יתוש הציק לי בלילה.‬
‫יתוש?‬
‫מה זה? ניצול?‬
‫לא, זה הוא. הבן של "הטרול של יום".‬
‫הוא עדיין בחיים?‬
‫הוא עובד קשה על הבוקר.‬
‫אנקום את מות אבי!‬
‫אני דורש דו קרב!‬
‫כמה אמיץ מצידך, ילד.‬
‫אבוי, אני כל כך פוחד.‬
‫מה תעשה, אסקלדד?‬
‫איזה מעצבן.‬
‫בחיי…‬
‫היית צריך לערוף את ראשי כשישנתי.‬
‫אני בנו של ת'ורס.‬
‫איני מוכן לעשות דבר…‬
‫כל כך פחדני!‬
‫יפה מאוד.‬
‫הוא הראה לך, אסקלדד.‬
‫תהרוג אותו, ילד.‬
‫אתה מנסה להתנהג כמו לוחם מבוגר?‬
‫בסדר. תקוף אותי.‬
‫נכון!‬ ‫-בדיוק ככה!‬
‫לעזאזל!‬
‫אל תיתן לחרב גדולה להפיל אותך.‬
‫ללא רחמים.‬ ‫-הוא בטח מת, מה?‬
‫אישרנו את החיסול.‬
‫הינה הזהב שמגיע לך.‬
‫תודה רבה שהבאתם את זה.‬
‫מסרו דרישת שלום לפלוקי.‬
‫איש לא אמר שאנחנו‬ ‫צריכים להסתדר עם אנשי הכפר.‬
‫זה מזכיר לי שיש לנו מסר עבורך.‬
‫מסר?‬
‫איך היה הרגע האחרון של ת'ורס?‬
‫שום דבר מיוחד.‬
‫המוות שלו לא היה יוצא דופן.‬
‫אתה עדיין בחיים?‬
‫אתה נראה נורא.‬
‫רוצה קצת?‬
‫אתה תזיק לעצמך, אם לא תסכים.‬
‫מה יש לו? רק ניסיתי לעזור לו.‬
‫לעזאזל.‬
‫לעזאזל!‬
‫הוא היה אדיר ברגעיו האחרונים.‬
‫ת'ורס הקריב את עצמו למעננו…‬
‫אני מצטער, הלגה. אילווה.‬
‫איני יכול להסביר עד כמה אני מצטער.‬
‫אין מה לעשות לגבי מוות.‬
‫אם בוכים על זה, התיאבון רק גובר.‬
‫טוב, כדאי שאתחיל בעבודה.‬
‫הלגה.‬
‫אני נשבע שאמצא את ת'ורפין.‬
‫לא משנה כמה שנים זה ייקח.‬
‫טוב, גם כך לא חשבתי שהוא יחיה הרבה זמן.‬
‫אבא היה כל כך קיצוני,‬ ‫ידענו שיהיה קשה איתו.‬
‫גם אחיך הצעיר נעדר, נכון?‬
‫את בסדר, אילווה?‬
‫תהיה כאן עבודה רבה, אם לא יהיו פה גברים.‬
‫אילווה…‬
‫קדימה!‬
‫את מגזימה, אילווה!‬
‫אימא, איך את מרגישה?‬
‫אני מרגישה הרבה יותר טוב.‬
‫אני מצטערת שאת צריכה לעשות הכול…‬ ‫-די!‬
‫זה בסדר. הישארי במיטה.‬
‫אוי, לא. הכבשים!‬
‫כן, כן. מצטערת על האיחור.‬
‫כשהאביב יגיע,‬ ‫אצטרך גם לגזוז את צמר הכבשים.‬
‫הינה זה בא!‬
‫אני פגעתי בו ראשונה!‬
‫איזה יום עמוס.‬
‫אנחנו באמת צריכות עזרה כאן.‬
‫אולי אקח לי בעל.‬
‫תודה לך על העבודה הקשה.‬
‫בואי נלך לישון.‬
‫את יכולה ללכת.‬
‫אני רוצה לסיים את זה.‬
‫אבל חשוך מדי, את בקושי רואה את ידייך.‬
‫תעשי טעות באריגה.‬
‫אילווה.‬
‫עשית מספיק.‬
‫בואי ננוח.‬
‫נשאר לי רק עוד קצת.‬
‫זה בסדר,‬
‫אני עדיין לא עייפה.‬
‫אני אהרוג אותו.‬
‫אני נשבע שאהרוג אותו.‬
‫היי.‬
‫אתה עובד קשה.‬
‫אתה!‬
‫נו?‬
‫התרגלת לחרב?‬
‫הכול בגלל שהשתמשת בי כמגן!‬
‫אבא הוא…‬
‫פחדן שכמוך!‬
‫אביך בהחלט היה חזק מאוד.‬
‫אבל הוא היה תמים.‬
‫זה הכול.‬
‫אל תלעג לאבא שלי!‬
‫ובכן, אתה סתם חלש.‬
‫היי.‬
‫נתקלתי בילד ההוא ביער.‬
‫מה? הוא עדיין בחיים?‬
‫דמו של "הטרול של יום" זורם בעורקיו.‬
‫הוא לא ימות בקלות.‬
‫התפוח לא נופל רחוק מהעץ.‬
‫אל תיתן לחרב גדולה להפיל אותך.‬
‫לעזאזל!‬
‫השהות כאן הייתה ארוכה.‬
‫הצלחתי לחזור לעצמי.‬
‫הכפר היה די נוח.‬
‫מישהו מתקרב.‬
‫מה?‬
‫אני בנו של ת'ורס, ת'ורפין.‬
‫בשמו של אודין הגדול…‬
‫אני מזמין אותך לדו־קרב!‬
‫בחיי, הוא עקשן.‬
‫אבל יש לו אומץ, לא?‬
‫תילחם בו, אסקלדד!‬
‫זה סגור.‬
‫מנהיג חייב למלא את ציפיות הכפופים אליו.‬
‫אני, אסקלדד, בנו של אולף,‬
‫מקבל את ההזמנה שלך בשם אודין.‬
‫אין לי ברירה.‬
‫שכה אחיה.‬ ‫אתה כל כך רוצה להיפגש עם אביך?‬
‫זה נגמר.‬ ‫-הוא לא יכול לנצח.‬
‫היי…‬
‫מה, כבר סיימת?‬
‫כמה משעמם.‬
‫קום!‬
‫זה דו־קרב, לא?‬
‫עזוב אותו, בסוף הוא באמת ימות.‬
‫מה?‬
‫אתם דחקתם בי להילחם בו.‬
‫נמאס לי. אין לי כוח לשטויות שלך.‬
‫חוץ מזה, זה לא מכובד להרוג ילדים.‬
‫למה?‬
‫מה יש לך?‬
‫אין לי זמן גם לזה.‬
‫חכה!‬
‫עדיין לא הפסדתי!‬
‫הילחם בי, פחדן!‬
‫אתה ממש עקשן.‬
‫עדיין לא סיימתי!‬
‫אמשיך עד שאהרוג אותך!‬
‫אני נשבע שאהרוג אותך!‬
‫כדי לצבור הישגים, לך לשדה הקרב.‬
‫אתה לוחם נורדי, לא?‬
‫כשתעשה זאת…‬
‫אגמול לך בדו־קרב.‬
‫אתה מבטיח?‬
‫נכון מאוד. זו הבטחה של לוחם.‬
‫יהיו לי הישגים בקרוב.‬
‫בקרוב…‬
‫אני…‬
‫אהרוג אותך.‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬