‫אל תשתחצן!‬
‫מה… מה הוא?‬
‫הוא מתקרב.‬
‫מה נעשה, ביורן?‬
‫היי…‬
‫אוי, לא! ביורן זועם!‬
‫עצרו אותו! הספינה לא תעמוד בזה!‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫איך נעצור את המפלצת הזו?‬
‫רוצו! אף אחד לא יצליח לעצור אותו!‬
‫הוא אכל פטריית ברסקר.‬
‫כל זה, באגרופים חשופים…‬
‫הוא הרבה יותר מסתם מפלצת.‬
‫הטרול של יום.‬
‫נותרה רק ספינה אחת.‬
‫הם… הם באים!‬
‫מה נעשה?‬ ‫-ניכנע?‬
‫לעזאזל. אנחנו צריכים להילחם!‬
‫אני מעדיף למות בקרב מאשר להיות עבד.‬
‫הקשיבו. תפסו אותם בחיים.‬
‫הערך שלהם ירד, אם הם ייפצעו.‬
‫היו עדינים.‬
‫זה משחק בשבילנו.‬
‫מה?‬
‫ביורן?‬
‫ת'ורס!‬
‫הקשיבו!‬
‫הכוח הצבאי שלכם הוא חצי מכפי שהיה.‬
‫היכנעו והישארו בחיים.‬
‫הסתלקו, שודדי ים.‬
‫לא תוכלו לנצח אותי.‬
‫ממזר!‬
‫עצור. אסור לירות עד שאסקלדד יסמן לנו.‬
‫מה קורה שם?‬
‫יש לנו את יתרון הגובה.‬
‫למה הוא מחכה?‬
‫איזה איש משונה.‬
‫הוא מחכה להילחם בשתי ספינות לבדו.‬
‫לייף, גם אנחנו צריכים להילחם!‬
‫טיפש! אתם חובבנים, רק תפריעו.‬
‫מאיימים עלינו בחצים מלמעלה.‬
‫הוא המנוסה ביותר מבינינו.‬
‫אבל…‬
‫אינכם מבינים?‬
‫מלבד ת'ורס, אנחנו חבורת ילדים וטירונים.‬
‫אנו צריכים לסמוך עליו.‬
‫הם לא מסוג האנשים שיסתלקו בשקט.‬
‫לעת עתה, הקשתים מהצוק לא יירו.‬
‫יש בערך 30 גברים מולי.‬
‫לא אוכל להתמודד עם כולם לבדי.‬
‫המרחק בין הספינות הוא קטן.‬
‫אם כולם יקפצו בבת אחת, לבטח תפרוץ קטטה.‬
‫הייתי מסתדר לבד, אבל…‬
‫אתה המנהיג?‬
‫בשמו של אודין הגדול…‬
‫אני מזמין אותך לדו־קרב!‬
‫דו־קרב?‬
‫אם תנצח, תוכל לעשות כרצונך.‬
‫אם אנצח, אניח לחיילים שלך.‬
‫אם תסרב,‬
‫תקבל 12 עבדים‬ ‫ותפסיד פי שלושה מהחיילים שלך.‬
‫אוכל לשאול שאלה?‬
‫למה אתה מניח שאני המנהיג?‬
‫הריח שלך.‬
‫מרשים מאוד.‬
‫בסדר, אני מקבל את ההזמנה שלך.‬
‫אני, אסקלדד, בנו של אולף,‬ ‫נשבע בשמו של אודין!‬
‫כולם, זוזו לקצה הספינה.‬
‫בסדר.‬
‫גם אני…‬
‫זיהיתי אותך לפי הריח שלך.‬
‫לשנינו יש את אותו הריח…‬
‫הטרול של יום.‬
‫הוא מכיר אותי.‬
‫זה היה פלוקי?‬
‫יש לך אינטואיציה טובה.‬
‫אני אוהב אנשים חכמים.‬
‫שלא תעז לחשוב שאתה כמו אבא שלי!‬
‫מספיק. תתרחק.‬
‫אבא שלי חזק.‬
‫תמות, שודד ים!‬
‫אתה טיפש והשריון שלך מוזר!‬
‫איזה פרחח נמרץ. הוא הבן שלך?‬
‫די, טיפש. תפסיק.‬
‫אסקלדד, יש לך אישה וילדים?‬
‫לא.‬
‫אני מבין.‬
‫בוא נתחיל.‬
‫הוא מצמצם את המרחק בינינו כבדרך אגב.‬
‫רדוד מדי.‬
‫זה המנהיג שלנו!‬
‫איש לא יכול לנצח את אסקלדד.‬
‫אבא!‬
‫הוא הצליח לחמוק ממוות בטוח.‬
‫אלמנט ההפתעה לא יעבוד עוד.‬
‫היה שווה להגיע עד לארץ הנידחת הזו.‬
‫הוא לא אדם רגיל.‬
‫ת'ורס.‬
‫אתה חזק.‬
‫תיכנע, אסקלדד.‬
‫לא ארחם עליך.‬
‫אני שמח שפגשתי אותך, ת'ורס.‬
‫מה?‬
‫היי…‬
‫מדהים. הוא מכריע אותו!‬
‫האם אסקלדד בצרות?‬
‫אבל הוא עדיין מתגונן מכל מכה…‬
‫אבא!‬
‫תחסל את המנוול הזה!‬
‫אוי, לא.‬
‫הוא כיוון לחרב שלי?‬
‫לא אוכל לספוג עוד.‬
‫המשמעות היא שהחרב היא הגבול שלו.‬
‫עכשיו!‬
‫אני יודע לאן הוא מכוון…‬
‫לכן אני חוזה את תנועת החרב שלו!‬
‫כעת הוא יעשה תנופה רחבה.‬
‫הוא תפס אותי.‬
‫הוא חיכה שאהיה פחות זהיר וחבט בעוצמה.‬
‫הוא רצה שאשבור את קצה החרב.‬
‫הכול הלך לפי התוכנית שלו.‬
‫לעזאזל.‬
‫לחשוב שנפלתי בפח שלו…‬
‫כן!‬
‫ת'ורס!‬
‫מדהים!‬ ‫-זה אבא שלי!‬
‫הוא ניצח!‬
‫מה קרה לך?‬
‫תהרוג אותי.‬
‫אין בכך צורך.‬
‫תודה בתבוסתך. זה מספיק.‬
‫אני המנהיג, אתה יודע.‬
‫אני לא יכול להיכנע בפני החיילים שלי.‬
‫מה יש לך? תהרוג אותי.‬
‫הדו־קרב הזה לא יגמר, אלא אם תהרוג אותי.‬
‫כואב לי הראש.‬
‫מה?‬
‫מה קורה פה?‬
‫אסקלדד…‬
‫הפסיד.‬
‫הוא הפסיד?‬
‫תודה בזה.‬
‫אני ניצחתי בדו־קרב.‬
‫עליך לסגת עם החיילים שלך.‬
‫אתה באמת חזק, ת'ורס.‬
‫אתה ראוי להנהיג את הצבא שלך.‬
‫אבל למה?‬
‫עם כישורים כאלו,‬ ‫למה הסתתרת באיסלנד במשך 15 שנים?‬
‫אינך חושב שזה בזבוז?‬
‫לא.‬
‫אני צריך להסתמך על משהו כזה…‬
‫כי יש לי עוד מה ללמוד.‬
‫לוחם אמיתי אינו זקוק לחרב.‬
‫ת'ורס, האם אתה…‬
‫תהפוך למנהיג שלנו?‬
‫סתם צחקתי!‬
‫היי, למה אף אחד לא צוחק?‬
‫זו הייתה בדיחה.‬
‫מה זה היה? בדיחה?‬
‫זה לא הזמן…‬
‫בשביל בדיחות!‬
‫אל תזוזו!‬
‫אני אחתוך את הראש של הילד הזה!‬
‫השלך את החרב!‬
‫עשה זאת עכשיו!‬
‫אסקלדד, ממזר שכמוך.‬
‫אבא!‬
‫אלוהים, אתה רגשן.‬
‫באמת חשבת שנכבד את חוקי הדו־קרב?‬
‫רק רציתי להשתעשע קצת.‬
‫רציתי לראות מיהו "הטרול של יום"‬ ‫שעליו שמענו כל כך הרבה.‬
‫זה היה כיף.‬
‫אסקלדד.‬
‫הפרת את חוקי הדו־קרב.‬
‫הניצחון שייך לי.‬
‫זה לא משנה.‬
‫אני רודף רק אותך.‬
‫אני יודע.‬
‫בסדר.‬
‫הניצחון…‬
‫הוא שלך.‬
‫אבא!‬
‫אבא…‬
‫אסקלדד.‬
‫זכיתי בדו־קרב הזה.‬
‫אל תפר את המילה שלך כלוחם.‬
‫אני יודע.‬
‫בשם אבי אבותיי, ארתוריוס,‬
‫אקח מכאן את החיילים שלי.‬
‫לייף.‬
‫מצטער, אני צריך טובה.‬
‫קח את ראשי לסיגוואלדי,‬ ‫מנהיג היומסוויקינגים.‬
‫אם הם יחשבו שחמקתי ממלחמה והסתתרתי שוב…‬
‫הם יתנקמו בתושבי הכפר.‬
‫כיצד ייתכן שזה קרה לך?‬
‫היי, אתה.‬
‫נתתי את חיי, כפי שרצית.‬
‫שחרר את הילד הזה עכשיו!‬
‫אבא!‬
‫תודה לאל.‬
‫אתה מוגן, לעת עתה.‬
‫פרחח טיפש.‬
‫מעכשיו והלאה, תעריך את חייך.‬
‫היה אסיר תודה לת'ורס.‬
‫מותו שווה יותר‬ ‫ממאה ממזרים חסרי ערך שכמוכם.‬
‫אבא מת.‬
‫הוא היה כל כך חזק.‬
‫למה הוא השליך את חרבו?‬
‫למה הוא אמר שלוחמים לא זקוקים לחרב?‬
‫זה לא נכון בכלל!‬
‫למה…‬
‫למה אבי מת?‬
‫לעזאזל.‬
‫הממזר ההוא הפסיד לאבא.‬
‫לעזאזל!‬
‫למה אבא מת והוא עדיין בחיים?‬
‫לעזאזל.‬
‫לעזאזל!‬
‫הם נטשו ספינה כל כך טובה.‬
‫איזו החלטה קיצונית.‬
‫הם לא יכולים להזיז אותה בלי ת'ורס.‬
‫הוא חתר כמו חמישה אנשים.‬
‫ואו…‬
‫אבל זה הסתדר לטובתנו.‬
‫בדיוק רצינו ספינה שלישית.‬
‫מה?‬
‫עשרים ושמונה נפצעו, אבל כמה מתו?‬
‫אפס?‬
‫אף אחד? זה בלתי אפשרי.‬
‫אסקלדד!‬
‫היי!‬
‫בוא אל הירכתיים!‬
‫אסקלדד!‬
‫מה קרה? תשתוק כבר.‬
‫זה הילד של ת'ורס.‬
‫הוא כנראה התחבא למתחת לסיפון.‬
‫תראו, יש לו אפילו פגיון של מבוגרים.‬
‫הוא יהרוג אותנו!‬
‫אוי לא! אני כל כך מפחד!‬
‫איך העזת?‬
‫איך העזת להרוג את אבא שלי?‬
‫אני אהרוג אותך!‬
‫אני נשבע שאהרוג אותך!‬
‫אני אהרוג אותך!‬
‫הוא רק ילד.‬
‫אבל תראו את עיניו…‬
‫מה נעשה איתו, אסקלדד?‬
‫להשליך אותו לים?‬
‫תניחו לו.‬
‫הוא ימות בקרוב בכל מקרה.‬
‫אבא.‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬