Thors!
Helga!
Thors!
VUOSI 987 JKR. HJÖRUNGAVÁGR
Mitä sinä siinä toljotat?
Tuliko huono olo?
Anteeksi. Lepuutin vain silmiäni.
Muodostelma on levinnyt liikaa. Emme selviä toisesta hyökkäyksestä.
Thorkell, pistä etulinja kuntoon, kun Floki lähestyy.
Ai, se tomppeliko?
Mikäs siinä.
Entä sinä?
Pysäytän heidät.
Miten niin pysäytät?
Mitä sinä sinne menet?
Onpa hän vikkelä.
Hyökkääkö hän yksin?
Maria, anna anteeksi.
VUOSI 1002 JKR. ISLANTI
Thorfinn, syöttäisitkö lampaat ja lypsäisit lehmät?
Joo.
Markland takanamme purjehdimme kauemmas etelään.
"Vauraampia maita siintää edessä",
tuuli tuntui kuiskaavan.
Sitten löysimme sen.
Uuden mantereen!
Uusi hedelmällinen seutu vihreine tasankoineen.
Annoin maalle nimen.
Ristin sen -
Vinlandiksi.
Mitä tuumaatte, tenavat?
Muuttuiko käsityksenne suuresta Leif Erikinpojasta?
Hurjaa, Leif-ukko!
Kerro lisää.
Oliko siellä muita? -Oliko lämmin?
Oliko se suurempi kuin Islanti?
Tottahan toki.
Sää siellä oli paljon lämpimämpi.
Ruoho peitti koko maan.
Tapasimme alkuperäiskansojakin.
Meillä ei ollut yhteistä kieltä, mutta ystävystyimme nopeasti.
He lahjoittivat tämän sulkapäähineen ja piipun.
Näettekö?
Vain todellinen soturi saa pistää sen päähänsä.
Vieläkö lapset valvovat?
Saanko koskettaa? -Pahoittelut.
Halusin, että he kuulevat Leifin tarinan.
Todellinen soturi…
Olet sinä kyllä aikamoinen!
Vai mitä? Olet hyvä poika, Thorfinn.
Tulet sitten mukaani, jahka kasvat vähän.
Häh? Haluan heti mukaan!
Hetikö?
Mutta siellä on jotain outoa.
Kuulin itse ukilta.
Jörmungandr on lännessä. Se syö kaikki sitä lähestyvät laivat.
Eikä sen jälkeen ole enää mitään.
Nimenomaan!
Sitä suuremmalla syyllä olen maineeni ansainnut.
Näettekö? Tämä todistaa, että olen todellinen soturi.
Mutta Leif, et ole mikään soturi.
Ettekö millään tajua?
Eivät kaikki soturit tarvo sotatantereella.
Purjehtiminen on taistelua merta vastaan.
Se on upeaa.
Kuten arvelinkin. -Niinpä.
Mitä?
Kaikki sanovat, että olet pelkkä parrakas lapsi.
Seikkailet vain ja olet hyödytön taistelussa.
Älkää puhuko muiden suulla.
Thorfinn ainakin uskoo, vai mitä?
Vai etkö luota vanhaan kulkijaan, joka ei lähde sotimaan?
Jos olisi puhe isästäni, voisin uskoakin, mutta…
Thors!
Penskat pilkkaavat minua! Sano sinä nyt jotain.
No niin, eiköhän riitä tältä päivältä.
Ari, veisitkö lapset kotiin?
Ilman muuta.
Hei hei!
Nähdään!
Jaahas.
Jäätyivät kuoliaaksi Grönlannissa…
Pakkanen on tänä vuonna erityisen ankara.
Suuri osa karjastakin kuolee.
Pahinta on,
että kylmyys koettelee vuosi vuodelta kovemmin.
Kamalan kylmä…
Tervetuloa lämpimään.
Vain nämä kaksi olivat heikkoina.
Ylvahan on varmaan ihan jäässä!
Tule tänne lämmittelemään.
Olet ällöttävä.
Äiti, käy nukkumaan. Muuten vilustut taas.
Ei tässä mitään.
Auta sitomaan lampaat. -Toki.
Ei teilläkään helpolta näytä.
Sanopa muuta.
Ennemmin tai myöhemmin tulee talvi, josta ei enää selvitäkään.
Nuorempi veljeni suunnittelee kotopuolessa muuttoa.
Sinne on matkaa.
Älähän nyt.
Minäkin selvisin edestakaisin.
Eteenpäin!
Vinland häämöttää horisontissa!
Kapteeni Thorfinn!
Mitä nyt?
Se on Jörmungandr!
Hoitelen sinut, peto!
Sattuu…
Ylva, painu omaan sänkyysi! En mahdu nukkumaan.
Häh? En halua.
Epäreilua!
Minä lämmitin sängyn…
He keskustelevat yhä.
Älä siitä huoli.
Antaa aikuisten murehtia.
Tulehan tänne.
Kaappaan sinut kainaloon!
Jestas sentään.
Isä, miksemme osta orjaa?
Äiti on heikossa kunnossa. Minun pitää auttaa kaikessa.
Ei sellainen sovi meille. Äläkä ruinaa joka vuosi.
Että osaatkin olla outo.
Ylva!
Melkein kuolin.
Sattuiko? -Ei.
Mitä nyt?
Täällä alla on jotain…
Ylva?
Leif, hei.
Paljonko eilisillan tarinasta oli totta?
Miten niin? Totta se oli joka sana.
Ota sitten minut mukaasi.
Uskon vasta, kun näen.
Moukka.
Mitä se sellainen uskominen on?
Jos noin kovasti merille mielit, pyydä isääsi.
Onhan tuolla tuo sotalaivakin.
Se on ollut sukupolvia kylämme käytössä. Lainatkoon isäsi sitä.
Isäni on saita. Vaikka kuinka kysyn, vastaus on aina ei.
Ei se saituutta ole.
Meri tuolla, Thorfinn, se on pelottava.
Jäin nuorena ansaan jäälauttojen väliin.
Se oli vasta Grönlantiin tulomme jälkeen.
Olimme holtittomia.
Ruokavarat hupenivat nopeasti.
Söimme jäätä, ettemme huomaisi nälkää.
Lopulta jää murskasi aluksemme.
Emme voineet muuta kuin lähteä jalkapatikkaan.
Ennen kuin huomasinkaan, olin yksin.
Kaikki kuusi matkakumppaniani kuolivat.
Miksi?
Miksi jäimme kaiken sen jälkeen näille pohjoisen saarille?
Helga! Keitä vettä.
Ylva, tuo talja. -Selvä.
Hyvänen aika. Mitä tapahtui?
Hän hautautui lumeen.
Näyttääpä pahalta. Mitä hänelle tehtiin?
Kohenna tulta. -Joo.
Isä, hei…
Eikö hän ole jo kuollut?
Raajatkin mätänevät.
Tämä voi olla vaarallistakin.
Hän…
Ei ole kyläläisiä.
Poikarukka.
Mitä hän lumimyrskyssä teki?
Miten niin?
Hän on orjakarkuri.
Hyysäämisestä voi koitua ongelmia.
Olimme pakomatkalla.
Esivanhempamme asuivat muinoin kaukana idässä.
Maan nimi oli Norja.
Sää siellä on lämpimämpi, eikä meri jäädy.
Kaunista seutua suojaavat lukuisat vuonot.
Mutta eräänä päivänä -
mahtimies nimeltään Harald ilmestyi.
Hänen joukkonsa polttivat kylämme valloituksillaan.
Harald julisti itsensä yhdistyneen Norjan ensimmäiseksi kuninkaaksi.
Ja pakotti kansan valitsemaan.
Joko tottelisimme kuningasta tai lähtisimme maasta.
Monet halveksivat Haraldin tyranniaa -
ja pakenivat sorron ikeestä kaukaiseen maahan.
Se maa on täällä. Islanti.
Valehtelet.
Olet pelkkä valehtelija!
Isäni ja esivanhempani eivät ole mitään karkureita.
Senkin mäntti!
Kurja kulkija!
Isä!
Isä, kuule.
Leif-ukko sanoi…
Hei, Thorfinn.
Kuka tuo on?
Joku muukalaisorja. Karkumatkalla.
Hän virkosi!
Hei, kuule. Kerropa nimesi.
Paleltaa…
Tuli! Ylva, lisää halkoja.
Totta kai.
Mistä olet tulossa?
Lähetetäänkö -
minut takaisin?
Halfdanin kartanoon…
Halfdanin?
Tulit siis vuorten takaa?
Vihaan olla siellä.
Vihaan…
Mutta -
ei minulla -
ole muutakaan paikkaa…
Thors!
Tule mukaan. Halfdan on satamassa!
Hän tuli taas joukkoineen syyttämään meitä jostain.
Sinua tarvitaan.
He kyselevät orjan perään, ja tulivat väkisin maihin.
Leif meni väliin,
mutta nuoriso käy kuumana.
Tule nyt äkkiä!
Kahleet ovat ainoa ihmisen kaulaan käypä koriste.
Ei kulta eikä hopea,
vaan rautainen ketju.
Vain kahlittu kaula -
tekee ihmisestä jotakuinkin edustavan.
Vai mitä sanotte?
Viime yönä yksi orjistani katkaisi kahleensa ja pakeni.
Missäköhän hän voisi olla?
Älä ala haastamaan riitaa!
Tulit vain kaivelemaan menneitä!
Halfdan on aina kinaamassa.
Kyläneuvosto puuttui viimeksi tilanteeseen.
Penikka, sinut minä muistan.
Menetin sinulle vasemman käteni.
Pata kattilaa soimaa.
Itse menit pätkimään isoveljeni jalan!
Jo riittää, Ari.
Veljeni ei kävele enää koskaan!
Sama kohtalo odottaa sinua.
Antaa tulla!
Hiiteen lait ja kyläneuvosto!
Halfdan…
Lyön sinut kahleisiin, paskiainen.
Kukaan ei pilkkaa lakia.
Laki on kahle.
Vasta ketjun jatkeena elukoista tulee ihmisiä.
Muistakaakin se.
Karkuri on nuori slaavilaismies.
Tietääkö kukaan mitään?
Mikä paikka tämä on?
En ole ikinä tuntenut tällaista rauhaa.
Älä luovuta! Sinnittele.
Pysy tajuissasi tai kuolet.
Thors.
Isä…
Äiti…
Ja isosisko myös…
Täälläkö te olittekin?
Olin huolissani.
Meidät myytiin erikseen.
Missä tämä paikka on?
Miksi olen…
Kaukana lännessä,
meren takana,
on maa nimeltään Vinland.
Siellä on lämmintä -
ja viljavaa.
Sinne eivät orjakauppiaat ja sodan liekit yllä.
Mitä sanot?
Tuletko sinne kanssamme asumaan?
Vinland…
Ahaa…
Olen siis -
Vinlandissa…
Löysinpäs.
Pahoittelut mekkalasta, Thors.
Olen orjan laillinen omistaja.
Palauta hänet minulle.
Isä…
Tulehan, Thorfinn.
Halfdan!
Voimme selittää.
Emme piilotelleet häntä.
Itse asiassa pelastimme orjasi kuoleman kynsistä.
Halfdan. Paljonko maksoit hänestä?
Isä, on epäkohteliasta kysyä tuollaista.
Kaksi nuorta uuhta.
Annan kolme. Ostan hänet.
Miten on, Halfdan?
Otan hänet mukaani.
Teen hänestä esimerkin muille orjille.
Sitten maksan neljä.
Pässi! Etkö kuule, mitä Halfdan sanoi?
Vaiti.
Entä jos pyydän kaksin verroin?
Sen saat.
Kaikki alle kolmevuotiaita uuhia.
Kahdeksan lammasta arvottomasta äpärästä.
Kelpo hinta.
Eikä. Lyötiinkö se lukkoon?
Thors.
Luuletko vapauttavasi hänet kahleistaan?
Minne meinasit pojan viedä?
Valitsen lampaat itse.
Onko sinulla paha mieli?
No, mitäpä luulet!
Kahdeksan lammasta ja poika kuoli kuitenkin.
Teit virheen, isä.
Miksi olet tuollainen?
Isä.
Karkasimmeko mekin?
Leif-ukko sanoi, että esivanhempamme pakenivat idästä.
Ja tulivat pakomatkallaan tänne.
Kyllä.
Niin tarina kertoo.
Mutta…
Mutta -
minne täältä -
voi enää paeta?
Tekstitys: Katariina Uusitupa