Mit første mål var at komme ud.
Min plan var at forlade ESP diskret.
Det handlede bare om at flygte og beskytte min familie.
Men da jeg indså, hvor mange DOS-medlemmer jeg havde hvervet -
- blev jeg rystet på et helt andet plan.
Jeg begyndte at ringe til folk for at få dem ud.
Der skulle ikke brændemærkes flere.
Jeg rekrutterede mange til ESP, så jeg føler et ansvar.
Skriv til hende: "Du rekrutterede mig på baggrund af en løgn."
"Giv mig mine billeder. Ellers går jeg til en advokat."
Du føler, at du bare skal væk.
De følelser er der for at beskytte dig.
Hun er mere ude end..., og de skændes om det.
- Hun har brug for støtte. - Jeg kontakter hende igen.
Du skal nok klare dig. Vil du hjælpe med at få andre ud?
Nu har hun hørt om brændemærkningen.
- Forlader hun ESP? - Det ved jeg ikke.
Folk bliver forargede. "Sagde du ja til at blive slave?"
"Ja, men det var en øvelse?" "At være slave?!"
"Det er ikke en øvelse. Du er nogens slave!"
Der er flere, der er bekymrede for India.
Jeg synes, vi skal tale med Catherine.
Vi får fat i børnene via forældrene.
- Hallo? - Hej, mor.
Jeg fik et opkald fra Bonnie, som var involveret i NXIVM.
Hun var ekstremt bekymret for India. De var nære venner.
Hun sagde: "Du er nødt til at redde hende."
Jeg regnede med, at India ville vågne op en dag.
Jeg ville respektere hende og ikke kritisere hendes valg.
Hun sagde: "Ved du, hvad der virkelig foregår?"
Der er en hemmelig organisation. De påstår, at det er et søsterskab.
De underskriver et lydighedsløfte.
De skal stille kompromitterende materiale som sikkerhed.
Og de brændemærker piger.
- Har et vidne fortalt dig det? - Ja.
Det er så langt... Mit barn ville ikke gøre sådan noget.
India var som en lillesøster for mig.
Jeg mødte hende til et introkursus.
Vi vil gerne vide, hvem I er, og hvad I gerne vil.
Hun var sød, men temmelig genert. Jeg kunne rigtig godt lide hende.
Men vi blev først nære venner, da hun begyndte at bruge mere tid på ESP.
Hvad kæmper du mest med?
Min selvtillid.
Jeg tror, jeg er bange for... ikke at klare mig godt.
Jeg følte, at hun havde accepteret en beskeden tilværelse.
Men efterhånden som hun fortsatte i ESP, blomstrede hun op.
Da hun gav udtryk for, at hun ville gå ad stribestien -
- ville jeg tage hende under mine vinger og vejlede hende.
Jeg tænkte, at vi kunne gøre det sammen.
Men Indias adfærd begyndte at blive bekymrende.
Hun talte kalorier. Det lod til, at hun sultede sig selv.
Jeg tog hende i at lyve. Det var underligt.
Og så fortalte hun mig, at hun skulle flytte til Albany.
Hun havde arbejdet på et hemmeligt projekt sammen med Keith og Allison.
Jeg tror, India er i fare.
Så jeg kontaktede Catherine.
Jeg roder aldrig i andres ting.
Jeg føler mig splittet, for jeg krænker hendes privatliv -
- men hvis oplysningerne kan hjælpe os til at få hende ud -
- så er jeg villig til at gøre det.
April 2016. Var hun flyttet dertil endnu?
Hun flyttede vist til Albany i maj. Hun tog intensivkurser og blev der.
Der er mange notater. Jeg ved ikke, om de kan give os et indblik i...
"Mine mål for resten af mit liv."
"Du vil anstrenge dig for at gøre tingene bedre -
- for du har en vision om verden."
"Du er villig til at gøre arbejdet nu og beskytte uskylden i verden."
"Jeg vil ikke være den slags kvinde, som tror på, at ..."
- Står der "fakta" eller "frygt"? - "Frygt"?
"Hvad er min motivation? Hvordan vil en kalorielet diæt hjælpe mig -
- med at skabe det jeg, som jeg ønsker?"
"Planlæg sikkerhedsstillelse."
- "KR, snak, løfte." - Står der det?
Du godeste.
- "KR, intimitet." - KR. Det er Keith.
Kvinderne afgiver et løfte til Keith.
De mener, at han giver dem så stor en gave, at de hjælper sig selv.
De bærer en kæde som symbol på løftet.
Ja, "kæde."
Her er India. Hun er så sød.
Det er den India, jeg kender. Hun lader, som om hun mediterer.
Sådan var hun. Hun var den frække pige.
Det er før ESP.
Og så i kulten.
Hendes adfærd bekymrede mig.
Hun var fraværende. Hun havde gang i to telefoner hele tiden.
Jeg prøver at finde en årsag.
Jeg troede, hun var et lykkeligt, modent og veltilpasset barn.
- Det er dem, de går efter. - Hvad?
Folk siger, det er, fordi man er svag, underlig og sårbar.
Nej, de går efter folk, som har succes, som er nemme at omgås -
- og som er handlekraftige. Det er dem, der skal drive kulten.
Især hvis man vil fremstå troværdig. Se lige her. Hun er smuk.
De går også efter smukke mennesker.
Folk forstår ikke, hvordan det er at være involveret i det.
"Hvordan kunne du gøre det?"
Derfor er det vigtigt, at folk får lov til at fortælle deres historier.
Efter DOS har jeg bemærket, at folk gerne putter ting i kasser.
Noget er enten fuldkommen ondt eller fuldkommen godt.
Jeg ser på kompleksiteten i situationen.
Hvad er manipulation, og hvad er samtykke?
Hvilke motiver er rene?
I må ikke kende mit navn eller se mit ansigt -
- for jeg vil ikke defineres af dem, som dømmer mig for mine valg.
Alle kan træffe de samme valg, som jeg gjorde.
Alle kan være "Jane".
Jeg starter fra begyndelsen. Før jeg blev en del af DOS.
Jeg boede i New York og prøvede at overleve som filmskaber.
Jeg fik opgaver, men jeg blev ikke lykkeligere.
Jeg vidste ikke, hvorfor der stadig manglede noget.
Og jeg følte mig ensom. Der var knas i nogle venskaber.
Men alt forandrede sig, da jeg mødte Rachel.
Jeg ville lave en film om en kvindelig urban farmer.
Nogen sagde: "Jeg ved, hvem du leder efter."
Hun var hudløst ærlig og virkede så selvsikker.
Vi klikkede lige med det samme. Det lyder banalt -
- men jeg kunne godt lide hende og ville gerne have hende i mit liv.
Hun sagde: "Jeg er involveret i noget, som vil interessere dig."
"Det har forandret mit liv."
"Men det er strengt fortroligt, så du skal stille sikkerhed -
- for at bevise, at du ikke fortæller det til andre."
Jeg sagde: "Laver du sjov?" Hun sagde: "Hvad er du bange for?"
"Hvis du stoler på dig selv, ved du, at du ikke vil bryde løftet."
"Måske er det derfor, du fejler på andre områder."
"Du stoler ikke på dig selv."
Så jeg gav hende videoer og billeder -
- et brev til min bror om, at hans kæreste var ham utro -
- og mine adgangskoder til sociale medier.
Det accepterede hun.
Og så fortalte hun mig om DOS.
Men hun kaldte det Løftet.
Det var et løfte om at droppe sine undskyldninger -
- og bekæmpe sin frygt.
Og at anerkende hende som min lærer og vejleder.
Men under mere kontroversielle navne: hersker og slave.
Og det rystede mig.
En sort kvinde havde indvilget i det -
- og det chokerede mig, at hun accepterede det.
Hun sagde: "Jeg er kommet mig over mange reaktioner på det."
Og så sagde hun: "Du er allerede slave af din frygt."
"For at blive stærkere kvinder skal vi fokusere på -
- at identificere og slippe af med vores frygt."
"Så du bliver min slave, men det er til dit eget bedste."
Hun gav mig en mulighed for at få et dybt venskab med en kvinde.
Hun tilbød mig en verden, hvor jeg kunne være ærlig over for mig selv -
- og tilfreds med mit liv.
Jeg kunne ikke sige nej.
Så jeg flyttede til Albany i to uger.
Det blev til fire uger.
Og så blev jeg der bare.
Sådan begyndte det.
Mål for sommeren 2016
Hun bad mig lave en liste med mål.
Et af dem var at tabe sig.
Hun sagde: "Jeg rådfører mig med min hersker -
- og vi synes, det er et godt sted at begynde."
"Det er en håndgribelig måde at se dine begrænsninger på."
"Det er bare én måde at begynde at udvikle sig på."
Da begyndte kalorietællingen.
Må jeg indtage 205 kalorier?
Må jeg indtage 75 kalorier?
Jeg skulle bede om tilladelse.
"Må jeg indtage 84 kalorier?" "Må jeg indtage 92 kalorier?"
"Jeg vil skabe et kærligt og bevidst forhold til min krop."
"Jeg vil ikke bruge mad som flugt fra ubehag."
"Det er noget, jeg skal arbejde på konstant -
- for at udvikle mig."
På en typisk dag i Albany stod jeg op klokken 6.00.
Jeg tog et hurtigt koldt bad, og så mediterede jeg eller skrev dagbog.
Jeg lavede morgenmad, tog et billede og bad om tilladelse til at spise.
Så klippede jeg film på freelancebasis.
Jeg spiste frokost, talte kalorier, arbejdede -
- og var hele tiden klar til beredskabsøvelser.
BEREDSKAB
Man fik en sms fra sin hersker.
Man svarede med "KH", "klar, hersker".
Man skulle svare inden for et minut når som helst på døgnet.
Det handlede om at stå til ansvar over for nogen -
- og at gøre en række ting hver dag, som man havde lovet sig selv at gøre.
Der var noget ved det, der var sjovt.
Det var som at have Kraften bag sig. Det var ligesom Jedi-træning.
"Jeg anvender disciplin, fordi jeg vil gøre det, jeg sætter mig for -
- uanset hvor ubehageligt det føles."
"Jeg vil være en, mine venner kan stole på -
- og være ligesom dem, jeg ser op til."
"Det er en livslang forpligtelse. Der er ingen vej tilbage."
Jeg havde ikke det fulde billede af, hvad DOS var.
Jeg vidste ikke, hvor mange vi var, og Rachel gjorde klart -
- at jeg ikke måtte tale med nogen om det.
Hun sagde: "Du finder ud af, hvem din overhersker er -
- men først skal du bevise dit værd."
Før jeg mødte dig, blev jeg spurgt -
- hvad jeg gerne ville opnå med min karriere.
Jeg ville gerne forandre unge kvinders opfattelse af sig selv.
Jeg vidste, hvad jeg ikke ville være -
- men jeg vidste ikke, hvad jeg skulle erstatte det med.
Allison var interessant.
Hun virkede meget selvbevidst og ærlig omkring sine egne fejl.
Jeg føler mig som en ung elev på den rejse, jeg foretager.
Hun var meget sød over for mig. Hun forkælede mig på en måde.
Hun tog mig med til New York for at shoppe.
Hun fik mig til at købe virkelig tynde jeans.
Det var som at have en storesøster, der klædte en på.
Jeg gættede på, at Allison var Rachels hersker og min overhersker.
Hun talte om et kvindefællesskab -
- som arbejder med selvudvikling og derigennem skaber en bedre verden.
Vi kunne være tusindvis af kvinder eller millioner af kvinder.
Det var en smuk mission.
Og nu vidste jeg, at der var flere kvinder.
Her er den vidunderlige og fantastiske India.
- Er du glad? - Jeg er glad.
India var den første kvinde, som blev afsløret som værende min "tante".
Hun var i DOS under Allison.
Da jeg mødte India, blev jeg betaget af hende.
Og det var en stor lettelse at have nogen at tale med om DOS.
Jeg følte et tæt bånd til hende.
Du kommer fra en familie af kongelige og berømtheder.
Hvordan var det?
Ja, min baggrund er meget underlig. Min mormor er prinsesse.
Hun er i familie med den britiske kongefamilie og de russiske tsarer.
Og så er der Hollywood-siden af familien.
Mine forældre er fra den branche.
Hej, far!
- Hav en god aften, skat. - Jeg elsker dig, mor.
Jeg synes, min baggrund og opvækst er et privilegium.
Jeg har altid tænkt: "Hvad skal jeg bruge det til?"
Mange har fordomme om, hvad det vil sige at komme fra den slags familier.
Men det er ikke nødvendigvis sandt.
Folk vil gøre noget godt i verden -
- og det er det, jeg altid gerne har villet.
Bruge min privilegerede status til at fremme en god sag.
Jeg har lige talt med India.
Hun mener ikke, der er nogen ofre. Alle kan træffe deres egne valg -
- og hun skal have lov til at leve, som hun har lyst til.
Jeg spurgte hende direkte: "Er du brændemærket?"
Hun løj ikke. Hun var brændemærket, og hun syntes, det var vidunderligt.
"Mor, jeg har aldrig følt mig så lykkelig og målbevidst."
Før DOS følte jeg ikke, at jeg evnede at tro på noget.
Ud over at købe og forbruge og deltage i rotteræset.
I Albany fokuserede vi på noget ægte.
Det var så fuldt af håb. Og samtidig virkelig hårdt.
Hver aften skulle jeg lave en liste over mine forsømmelser.
Jeg skulle se på alle de fejl, jeg havde begået den dag.
Hvordan påvirkede det mig, mine herskere og fællesskabet?
Jeg tænkte over, hvordan jeg kunne forbedre mig.
Hvis man gjorde noget forkert, havde man begået et brud.
BRUD
Det er, som om man har ødelagt sig selv -
- for man har gjort noget, der strider mod ens moral og værdier.
Og man skal finde ud af, hvordan man skal reparere det.
Man skal finde på konsekvenser.
BOD
Det blev kaldt bod.
"Hvad er boden for at reagere på frygt med stolthed og vrede?"
Jeg vil vågne klokken fem og stå i ti minutter.
"Hvad er boden for at reagere voldeligt på smerte?"
At faste dagen efter.
Ved at straffe mig selv lærte jeg at undgå den adfærd.
Jeg fik at vide, at ens ulydighed viser, hvor man fejler.
Jeg overvejede, om større lydighed ville give mig større succes.
Du har brug for en større konsekvens.
Du skal bede mig om tilladelse, hver gang du vil sende en sms.
Hvis du ikke gør det, får du en endefuld. Er det forstået?
Din tøven er et problem.
Det er forstået.
Det skal prioriteres højt.
Javel, hersker. Det bliver det.
Jeg blev bedt om at tabe mig mere og mere.
Og Rachel bad mig om mere sikkerhed. Videoer, billeder og dokumenter.
Jeg sagde: "Det var ikke aftalen." Og hun sagde: "Jo, det var."
"Da du accepterede mig som hersker, underkastede du dig mig."
"Væn dig til det. Sådan bliver det resten af dit liv."
Der var mange øjeblikke, hvor jeg tvivlede på processen.
Jeg følte, at det var latterligt.
Jeg havde nogle samtaler med Allison.
Hun sagde, at det bare var frygt og begrænsninger.
Og hun sagde: "Du er så indbildsk."
"Din stolthed er som cellofan over dine øjne."
"Og alle andre kan se det."
"Du er så meget mere, men du nægter at give slip på dit ego."
Det var et vendepunkt.
"Enten bliver jeg ved med at lide, eller også må jeg tage mig sammen."
Da opgav jeg også at kæmpe imod.
Når man laver de her øvelser, så overvinder man sin frygt.
Man fjerner lidelsens bånd og erstatter dem med glæde.
Man får et forhold til smerten, så man får en dyb samvittighed.
For når man har samvittighed over noget -
- er det præget af smerte. Og det er en god smerte.
Når smerte ikke længere er forbundet med lidelse -
- så har vi mere smerte i livet, men vi lider ikke.
Det her er min veranda.
Jeg elsker og savner jer. Og jeg sender jer et stort kys.
Mit forhold til India udviklede sig.
Jeg så hende gennemleve de samme følelsesmæssige ting som mig.
Man kunne fornemme, når nogen græd.
Og havde de her følelsesmæssige op- og nedture.
India forandrede sig nok på samme måde som mig.
Hvis jeg kan skubbe til de ting, jeg er bange for -
- vil jeg føle mig mere stolt af det, jeg efterlader mig.
India sendte mig en sms.
Hun har ikke haft menstruation i et år -
- og hun er begyndt at tabe håret.
Så hun gik til lægen, og lægen sagde:
"Du har en livmoderslimhinde som en kvinde midt i fyrrerne."
"Du bringer din forplantningsevne i fare -
- og du har brug for psykiatrisk behandling."
Nippy og jeg følte et vist ansvar for at få India ud.
Vi var der til hendes introkursus og hendes første femdageskursus.
Vi var en del af det hold, som fik hende ind.
Så da Catherine ringede, sagde jeg, at vi ville gøre, hvad vi kunne -
- for at få India tilbage.
Nu hvor jeg har fået nok information -
- kan jeg se, hvordan det hele er tilrettelagt.
For Bonnie sagde, at Keith altid havde et godt øje til hende.
Han prøvede altid at få hendes opmærksomhed.
Instinktivt holdt hun sig væk. Men det ændrede sig, og hun sagde:
"Jeg har lige gået en tur med Keith." Hun var helt forelsket.
Så han har sat kløerne i hende, og hun gør ikke længere modstand.
Han har arrangeret det fra begyndelsen.
For Allie Mack gjorde alt for at få hende væk fra Bonnie.
- For at vejlede hende. - Ja, lede vej ind i Keiths seng.
Jeg vil gøre alt, hvad jeg kan, for at få India ud.
Jeg tror på, at vi kan få hende ud.
Jeg ved helt ærligt ikke hvordan.
ALLISON MACK MØDER KEITH FØRSTE GANG 14. NOVEMBER 2006
Betyder kunst meget for dig? Hvorfor?
Hvorfor betyder kunst meget for mig? Fordi...
Fordi jeg synes, det er...
Fordi kunsten er en stor del af mig.
Giv mig et eksempel.
Når jeg ser en film eller et kunstværk -
- så sker der noget med mig, der er ophidsende og vidunderligt.
Jeg bliver lykkelig.
Man kan træne sig til at føle ekstrem glæde -
- over hvad som helst.
Vi har nogle metoder, især i 2C...
- Hvad er 2C? - Et af vores intensivkurser.
- Hvad hedder det nu? - Civilisation og menneskelighed.
Sæt kunstneriske udfoldelser i virkeligheden var uægte.
Sæt det var en undskyldning for ikke at handle.
Det er det sommetider.
Du kan opleve den stærke begejstring uafhængig af kunsten.
Men du skal give slip på tanken om, at den udspringer af kunsten.
Føler du, at kunsten er nødvendig, så fordømmer du dig selv.
Hvorfor bliver du rørt?
Hej!
- Hun kommer tæt på. - Ja.
Jeg burde være vant til det. Det er jo mit arbejde.
Fordi du peger på noget, som jeg aldrig har tænkt over.
Og en del af mig er skræmt over at acceptere det.
Jeg er vant til selvfordømmelse. Jeg føler mig tryg ved det.
Hvis jeg giver slip på den opfattelse...
Hvis det ikke er kunsten, men mig selv, der giver mig den følelse -
- så skal jeg stole på -
- at jeg evner at give mig selv den følelse -
- og det stoler jeg ikke på nu.
Så det er skræmmende, for jeg vil gerne have den følelse.
Vil du give mig en EM? Ikke lige nu, men på et tidspunkt?
Jeg giver normalt ikke folk EM.
Jeg kender ikke reglerne, for jeg har lige mistet min mødom.
- Jamen dog. - Så at sige.
Jeg rødmer.
Til en vis grad har vi lige gjort det.
Ja, det kunne jeg mærke.
Tak. Krammer du?
Om jeg krammer? Jeg krammer og kysser.
- Sød stemme. - Tak. I lige måde.
Alison var opsat på, at jeg skulle møde Keith.
"Du skal bare møde Keith. Kom med til volleyball."
Hun opfordrede mig til at stille ham et spørgsmål.
"Det ville være godt for jer at snakke sammen."
- Goddag. - Hej.
I er her alle sammen, fordi I søger noget, som jeg ved.
Har du et problem, du ikke kan løse -
- har du brug for nye redskaber og nye måder at anskue det på.
Hvis vi kunne løse bare ét af de problemer, du arbejder på -
- hvad ville det så være værd? Hvordan ville det ændre dit liv?
- Det er godt. - Det er det, vi sælger.
Man føler frygt, fordi det er ukendt.
Og det ukendte er skræmmende. Og nogle af konsekvenserne er voldsomme.
Man kan have det forfærdeligt og stadig gøre det rigtige.
Man har alle de her følelser, men en del af en er urokkelig.
Fuldkommen forpligtet.
Det er fantastisk, når man mærker det for første gang.
Hvis I vil være rige på glæde -
- så betragt det som en bekræftelse på, at I er på rette vej.
Tak.
Lektionerne forandrede mit liv, og de kom fra den mands hjerne.
Jeg bliver altid forlegen. Tak.
Så jeg jagtede ham meget aktivt.
"Jeg vil være din ven. Det er dig, jeg vil undervises af."
Hvis du i en situation kunne tænke:
"Hvad ville et stort menneske gøre i den situation?"
Det har du muligheden for at gøre.
Du skriver din bog hen ad vejen.
Dér er den definition på helvede, som jeg holder af.
- Hvad er det? - Jeg troede, du vidste det.
Definitionen på helvede er -
- at du på din dødsdag -
- møder den, du kunne have været.
- Den er rigtig god. - Ja.
Hvert øjeblik skaber vi den forskel. Det er mit citat.
- "Keith Raniere 2012." - Nej, det er ikke en del af citatet.
Alle tiders.
Han lærte mig noget og hjalp mig med at forstå mig selv.
Det fortsatte, efterhånden som jeg tog flere lektioner.
Vores forståelse af os selv som kvinder er formet af -
- at vores kultur og sprog har været mandsdomineret.
Rachel fortalte mig om Jness.
Der kunne kvinder udforske -
- hvordan køn påvirker vores rolle i samfundet og vores forhold.
Det vil tage lang tid at ændre den underliggende indoktrinering.
Det er et samfundsskabt problem.
Jness lærte os, hvorfor vi gjorde det, vi gjorde i DOS.
Vi lærte, hvad kvindelig styrke er -
- adskilt fra en mandsdomineret verden.
I Jness lærer kvinder at forstå konflikten mellem mænd og kvinder.
De skal ikke underkaste sig, men kæmpe for deres synspunkt.
Det er en ny måde at tale på for kvinder.
Jness var baseret på Keiths tanker, men blev stiftet af Pam Cafritz.
Hun var Keiths livspartner.
Keith bad mig filme Pam.
Hun var allerede døende af kræft, da jeg mødte hende.
Jeg var til stede, da de fortalte, at Pam var død.
Jeg lavede mindevideoen.
Hun kunne se det, jeg ikke kunne se i mig selv.
Hun ville sige: "Du behøver ikke vælge den traditionelle vej."
Det var, som om hun forudbestemte mit potentiale.
Så jeg savner dig, Pam.
Jeg skal nok blive ved med at øve.
Pam troede fuldt og fast på Keith.
Hun stolede på, at han vidste, hvad der var rigtigt -
- og at det virkelig kunne ske.
Pam forstod, hvad kvinder bidrager med.
Det er så undervurderet.
Hun betragtede Jness som nøglen til deres iboende kraft.
Og hun elskede relationer.
Og Jness fokuserer på at lære kvinder at være venner med hinanden.
Jeg gennemså alle de her optagelser af folk, der talte om -
- hvor meget hun betød for dem, og hvor højt hun elskede Keith.
Jeg lærte Pam at kende, og jeg lærte Keith at kende via Pam.
Jeg mødte Pamela for 30 år siden på en skibakke.
Jeg tror, jeg var 26 år.
Han fortalte om sine mål, og hvad han ville gøre -
- og jeg kunne fornemme, at han var anderledes.
Han sagde: "Følg mig." Og jeg sagde: "Okay."
Vi udstikker en vej -
- som forhåbentlig vil blive betrådt af millioner af mennesker.
Da jeg skabte modulerne, tænkte jeg, at mange ville gå igennem dem.
Og forhåbentlig kommer folk og får en dybere forståelse.
Det er formålet med det her.
Det var et stort vendepunkt i mit forhold til Keith.
Som barn så jeg tilbage på de store helte og sagde:
"Gid jeg var der. Gid jeg kunne gøre det."
Og så gik det op for mig -
- at vi gør det her og nu.
Det er takket være jeres støtte. Jeg havde aldrig forestillet mig -
- at vi kunne samle en gruppe med et fælles mål.
Det betyder meget, hvis I mener, jeg har gjort noget godt -
- for jeg vil gøre mig fortjent til min autoritet. Tusind tak.
Fyren leder en filosofisk bevægelse -
- og både mænd og kvinder beundrer ham -
- fordi han har forandret deres liv.
Men jeg havde gjorde mig ingen forestillinger om, at han var en gud.
Han virkede som en ven.
Han sagde: "Du forstår, hvad jeg siger, meget hurtigere end andre -
- og det er rigtig rart for mig."
Det smigrede mig, at han syntes, jeg var noget særligt -
- og at han ville tilbringe tid sammen med mig.
Betragt det som en hjertets rejse.
Kærligheden begynder i os. Vi overskrider vores kroppe.
Der er et følelsesmæssigt aspekt, og så overskrider vi os selv.
Det handler ikke længere om os, men om den anden.
Og længere ude findes kærlighedsprincippet selv.
Vi ofrer sommetider hinanden til kærligheden selv.
Det gavner ikke jer -
- men det er en handling, I begge deltager i, for et højere formål.
Kærligheden er en meget krævende moral.
Forstår du?
Ja.
Jeg var til volleyball, og alle var gået.
Han spurgte om mit syn på forhold -
- og hvilket forhold jeg ville have til ham.
Han spurgte altid: "Hvad vil du?"
Jeg sagde: "Jeg vil gerne lære af dig."
"Det behøver ikke være fysisk, men jeg er åben."
Og så kyssede vi.
Da blev det et mere fysisk forhold.
Men vi dyrkede først sex, efter at jeg havde tabt et vist antal kilo.
Han tog mig med ind i et bibliotek. Det var hans arbejdsværelse.
Der var en lille højseng.
Vi havde de her øjeblikke.
Og jeg havde det underligt bagefter. Jeg havde kvalme og rystede.
En mærkelig fornemmelse i kroppen.
Jeg spurgte ham om det.
Han sagde: "Nogle er bare meget følsomme over for energi -"
og det, jeg gør, er at give dig en masse energi.
Allison kendte til mit forhold til Keith.
Hun sagde: "Jeg ved, at Keith arbejder kropsligt med dig."
"Det forvirrer nogle, men han prøver bare at hjælpe folk."
Han afslørede meget, og jeg spurgte, hvorfor han stolede på mig.
Han sagde, at det var, fordi jeg havde stillet så meget sikkerhed.
Og da fortalte han mig, at han var leder af DOS.
Han sagde: "Jeg ved, hvad du har lavet."
"Det var min idé. Jeg har skabt det."
"Allison er min slave, og teknisk set er jeg din øverste hersker."
"Ingen finder ud af, at jeg er involveret."
Jeg sagde: "Kan du så beordre mig til at gøre hvad som helst?"
Og han sagde: "Det kunne jeg godt, men det gør jeg ikke."
Han sagde, at han skabte DOS -
- fordi han så kvinder blive bremset af magtfulde mænd -
- når de prøvede at gøre en forskel.
Han forklarede, at det kunne bruges til at tjene en større vision -
- til at overføre det, vi havde lært, til verden udenfor.
Ja, det strejfede mig, at det kunne bruges til at skade -
- men jeg ville tro. Og det er sagens kerne.
Jeg ville tro på, at han var et godt menneske.
Jeg ved ikke, hvordan vi får India ud -
- hvis Keith virkelig har så meget magt over hende.
Jeg tænker hele tiden: "Der må være en måde."
Men jeg ved ikke, hvad det er.
Alt, hvad de gør, er bevidst.
Det giver sig ud for at være menneskelig udvikling -
- karakterdannelse, fællesskab...
Og de tror, de er moralsk overlegne. Det var det, der gjorde mig mest sur.
Jeg har lyst til at skrive til Lauren, Nancy og Keith:
"Destruer al sikkerheden."
"Jeg går til politiet og FBI."
"Eller også kommer jeg og ..." Det skriver jeg ikke.
Havde jeg ikke kone og barn, ville jeg nok sidde i fængsel nu -
- for så havde jeg smadret stedet.
Jeg begyndte at researche. Hvorfor brændemærke?
Når et menneske udsættes for det -
- fremtvinger man en dissociativ tilstand.
Man tilhører bogstavelig talt et andet menneske.
Vil du se det?
Jeg har set billeder af dit mærke, men jeg vil gerne se det.
Skal det være lige nu?
Catherine?
Jeg har lige talt med en mand, der hedder Frank Parlato.
Vidste du, at han har en hel hjemmeside mod den her kult?
Ja. Jeg kender ham godt. Han har arbejdet for Keith.
Jeg fortalte ham om det, der sker med India.
Og han kendte ikke til DOS.
Jeg tror, det ville være godt for dig at tale med ham.
Frank Parlato arbejdede engang for Keith.
De skiltes som uvenner, og firmaet angreb ham.
For at gøre modstand skabte han bloggen Frank Report -
- for at skrive om det, han hørte om NXIVM.
Dengang var jeg meget bange for ham.
Keith har lagt sag an mod Frank.
Så han prøver nok at sætte dem ud af spillet, før de kan skade ham.
Han virkede meget hjælpsom og støttende.
Ja.
En ny brændemærkningsceremoni var på trapperne.
Catherine håbede, at India ville læse det og indse, at det var skidt.
Vi kunne ikke vente. Vi måtte have historien ud.
Og Frank ville skrive den.
- Hallo? - Frank?
- Ja. - Ved du, hvem jeg er?
- Ja. - Okay.
Jeg er ekstremt paranoid i øjeblikket.
Alle, der har med Keith Raniere at gøre, bliver paranoide.
Det ville være rart, hvis du kunne give mig lidt baggrundsviden.
Tror du, det er sandt, at de bliver brændemærket?
- Jeg ved, at det er sandt. - Hvordan har du fundet ud af det?
Jeg vil ikke give dig navne, men jeg har en informant.
- Hvordan ved du, at det er sandt? - Hun har billeder.
- Er hun brændemærket? - Ja.
Jeg besluttede at fortælle Frank om brændemærkningen.
Det var skræmmende, men jeg blev ikke nævnt ved navn -
- så jeg følte mig tryg
Og på det tidspunkt var jeg på krigsstien.
Jeg var så vred. "I har lagt jer ud med den forkerte."
Brændemærkede slaver og hersker Raniere
Brændemærkning del af kvindegruppe
...et hemmeligt selskab...
...skal først stille "sikkerhed"...
...med et glødende jern i skridtet...
Da Frank skrev om det, gik hele organisationen i panik.
Mange begyndte at stille spørgsmål.
Og det var tanken.
Det handlede ikke kun om at afsløre det.
Det handlede også om at få folk ud.
Det er alt sammen sandt. Trist og sandt.
Da jeg læste Frank Report, fik jeg et chok.
Jeg vidste ikke noget om brændemærkningen.
For første gang gik det op for mig -
- at alt ikke var, hvad det gav sig ud for at være.
Så fandt jeg ud af, at en veninde havde fået til opgave -
- at forføre Keith og tage et billede som dokumentation.
Og jeg flippede helt ud.
Keith ringede til mig. Han spurgte, om jeg var okay.
Jeg sagde, at jeg følte mig utryg ved ham.
Og jeg ville have svar ud af ham.
Hvis noget er så godt, hvordan kan det så være blevet så slemt?
Han sagde, at herskerne behandlede deres slaver forskelligt.
Og det skulle jeg respektere.
Det gav ingen mening for mig.
Jeg blev ved med at spørge, hvorfor det var i orden.
Og alle hans argumenter kredsede om -
- hvad jeg ville, og hvad jeg var bange for.
Men han besvarede ikke mine spørgsmål.
Han er sådan en god sælger.
Jo længere jeg talte med ham -
- desto mere gik det op for mig, hvor dybt bedraget stak.
Det handlede om kontrol.
På det tidspunkt havde jeg ikke fortalt nogen noget.
Og der var en kvinde, som jeg vidste var med i DOS.
Vi planlagde at snakke sammen.
Jeg fortalte hende det hele.
Og jeg kan bare huske forfærdelsen i hendes ansigt.
Jeg havde ikke betragtet mig selv som traumatiseret indtil det øjeblik.
Jeg sagde: "Jamen hvad gør vi?" Hun sagde: "Vi skrider sgu da!"
Det blev pludselig en mulighed. "Nå, det kan jeg faktisk gøre."
Jeg var bange for den sikkerhed, jeg havde stillet, men jeg ville bare ud.
Så vi planlagde at rejse sammen.
Jeg talte med India, før jeg rejste.
Jeg bad hende gå en tur sammen med mig.
Hun sagde: "Jeg hører, at du rejser."
"Jeg kommer til at savne dig."
Jeg spurgte, hvad hun syntes om det, folk sagde.
Hun sagde: "Jeg føler mig ikke som et offer."
"Jeg har det hårdt, men jeg føler mig stærkere -
- og jeg føler, jeg bliver passet på. Så min oplevelse er anderledes."
Hun virkede stærkt overbevist om, at hun gjorde det rigtige.
Og hun sagde: "Jeg håber, at du finder det, du søger."
Når man forlader sådan noget -
- mister man ikke kun sine minder og sit fællesskab.
Man mister også idéen om, hvad man kæmpede for.
Og den er svær at genskabe.
Den eneste, der kan styre ens liv, er en selv.
Jeg er taknemmelig for, at jeg ved, hvordan det er at afgive den magt -
- så jeg kan mærke styrken ved at tage den tilbage.
Du samarbejder med forbrydere.
Frank har kun skrevet injurier og er blevet betalt for det.
Jeg vil ikke tale med dig, for du skader mig og mine venner.
Det barn, jeg har kendt i 26 år -
- ville aldrig involvere sig i eller billige det, som hun deltager i nu.
Det er umuligt.
Hun har overbevist sig selv om -
- at det at blive brændemærket og rekrutteret til sex -
- er godt og karakterdannende.
Den her organisation har taget mit barn.
Og jeg vil gøre alt for at få hende tilbage.
Tekster: Rasmus Riis www.sdimedia.com