МІСТ
-Джим. -Доброго ранку.
-Дякую. -І вам.
Оце й усі твої речі, сонечко?
Я Шерон.
У тебе середній розмір?
Ну…
На телефоні є гроші. Десь тут можна подивитися номер.
Я думала, що ще тобі купити.
Усім потрібне різне.
Краплі для очей, лак для волосся, не знаю…
Хлопець до тебе голився не з кремом, а з кондиціонером.
Просто скажи, що потрібно.
Говорити повільніше?
Давай допоможу.
Отак. Добре.
Ти, мабуть, любиш подорожувати.
Я не терплю літаків. Не люблю бути в повітрі
і те, що всі мені дихають у спину.
Молодець, сонечко.
Отак.
А тепер повільно встаємо.
У туалеті може бути небезпечно.
Зараз, я допоможу.
Френк любив напроксен більше за адвіл.
У нього був бурсит плеча.
Він працював на заводі, пакував заморожені обіди.
Я їх не їла. Там стільки амонію. Мабуть, від нього він і захворів.
Давно це було?
Дев'ять років тому.
Я так добре навчилася його доглядати, що подумала: чому б цим не заробляти?
Пішла знов учитися, отримала необхідні документи.
Яке жалюгідне життя.
Вибачте, будь ласка.
Нічого страшного. Буває, люди кажуть, чого не хотіли.
Іноді не можуть згадати якихось слів. Стане легше.
Пам'ятаєте, як звати цього чоловіка?
Джон Джонс.
Мері Блек?
Поняття не маю.
Добре. А другою рукою?
Ви зможете.
Молодець. Нічого страшного. Повертаємося.
Шерон!
Усе добре. Усе добре, сонечко.
Усе добре. Добре. Дихай.
Слухай мене.
Усе добре. Ти в порядку.
Отак. Просто дихай.
Вдих… і видих.
Вдих і видих.
Ще одну.
Ти молодець.
Добре. Це був серйозний приступ. Далі вже таких не буде.
Ти мене чуєш?
Дякую.
Не хочеш проїхатися, поки ще світло?
Давай тут направо, в місто.
Оце ти даєш.
Ти готова.
Зупинися. Треба зупинитися, прямо на узбіччі. Отут.
Вибачте.
Та нічого.
Я розумію, що важко.
Це не важко. Вести авто – це не повинна бути перемога.
Я про те, що ти від мене поїдеш. Зміни бувають важкі.
Якщо ти почуваєшся неготовою, можемо лишити тебе ще на якийсь час.
Я не зможу за це заплатити.
Та мені й вертатися треба.
Додому.
Ні, вертатися працювати. Знову в армію.
У тебе чудовий прогрес, але ти не готова знов працювати. І близько.
Тоді нащо це все здалося?
Не забувай, про що ми говорили.
Організуй себе. Будь готова до провалів у пам'яті.
Пиши списки. Не викидай ці списки. Складай подібне до подібного.
Знайди дві штуки чогось – поклади разом, як ми відпрацьовували.
Я не забуду.
А інші забувають. Іноді кваплять події.
Як дістанешся дому, коли вийдеш з автобуса? Можемо записати.
На автостанції мене зустріне мама.
Хтось іще з тобою буде?
Брат?
Я давно не була вдома, та й не лишатимуся надовго.
-Тому… -Якщо поруч інші люди, може бути легше.
Мені й самій добре.
Атіван, депакот, симбалта, вікодин.
Реабілітація ще триває.
Щодня доведеться важко працювати, щоб робити все те, що й раніше.
Так.
Я впораюся.
МУЗЕЙ ДРУГОЇ СВІТОВОЇ ВІЙНИ
Думаєш, ти смішно пожартував?
Здається, тут. Чекай.
Я зараз. Зачекай.
Лінсі?
Лінсі, ти ж ніби казала, що приїдеш у п'ятницю.
Мама?
Ти як?
Нормально.
Я попросила Деббі відпустити мене в п'ятницю раніше.
Хотіла купити продуктів, звільнити для тебе пікап,
купити торт, забрати тебе. У п'ятницю мало бути свято.
Нічого страшного.
Хочеш познайомитися з Тедом?
Ні. Мені треба спати.
Ми не будемо шуміти.
Мені рано на роботу. А ти спи.
Лінс.
Я за тебе боялася.
А ти така, як була.
ДІМ ГАМАНЕЦЬ
Ви щось хотіли?
Ви ще шукаєте працівників?
-Щоб чистити басейни? -Так.
Приїхали на літо додому? Учитеся в коледжі?
Повернулася з Афганістану.
Дякую вам за службу. Мій батько служив на флоті. У Корейській війні.
Чому ви хочете чистити басейни?
Я люблю воду. Чистила басейни в «Ньюмені».
Мабуть, в Афганістані небагато басейнів.
Де я була – небагато.
-Умієте водити? -Так.
Чудово. Завтра почнете?
Авжеж.
Гей! Пішла нахрін з дороги!
Чорт!
Чорт.
Так.
ЕЛЕКТРИКА – ДІАГНОСТИКА
Це що, «Скоттсдейл» 85-го?
Стара форма кузова. У вас класний пікап.
Ну, вже ні.
Давно з ним таке?
Та щойно почалося. Не знаю. Він не мій.
Коли востаннє міняли оливу?
Не знаю.
Ясно. Та нічого.
Гей, Сантьяґо.
Почекайте всередині.
Там є кондиціонер.
Так.
АВТОМАЙСТЕРНЯ «НОЛА»
Учора я сказав, що то випускний клапан, і був правий.
Ну… Мабуть, просто карбюратор.
Якщо так – куплю новий на eBay.
Його неважко знайти. А от доставка може бути довга. Ви спішите?
Я не знаю, скільки я тут буду.
-Скільки це буде коштувати? -Думаю, 350–400, плюс робота.
Можливо, більше, якщо ми знайдемо ще якісь несправності.
Не знаю, чи я хочу його ремонтувати. Він навіть не мій. Це…
О ні, ну… Це ж класний пікап.
Тому…
Може, просто залишите його в нас?
Коли буде запчастина, я подзвоню, скажу приблизну вартість.
Я не знаю свого номера.
Та я ж просто по роботі.
Ні. Я справді не знаю свого номера.
А якщо ви… Давайте так. Ви подзвоните мені,
і я побачу ваш номер. Добре?
Можна ваш телефон?
Значить, зараз я подзвоню собі.
І у вас буде мій номер. Усе просто.
Я Окуен.
Дякую.
Гей, «Скоттсдейл» 85-го, ви в порядку?
Усе нормально.
Така спека надворі. Вас підвезти?
Куди ви їдете?
На перетин Чуп і Бордо.
-Хочете купити фруктовий сніжок? -Ні.
Чорт, може, й хочу.
Не хочете ввімкнути музику?
Можете обрати якийсь диск.
Цю пісню слухала бабуся. Вона…
Як же вона любила Ерні.
От тільки він знущається з блюзу.
-Ви тут виросли? -Так, народився й виріс. А ви?
І я.
-У якій школі вчилися? -«Ньюмен».
У мене була стипендія.
Я ходив у «Де ла Салль».
Окуен, так?
Найчастіше всі мене звуть просто Джеймс.
Я знала Джесс Окуен з «Де ла Салль».
Це моя сестра.
Я грала проти неї в баскетбол. Вона була сильна.
Найдивніше в цій пісні те,
що його поховали разом з тещею.
На Клейборн.
Оце так іронія.
ЧИТАЮ ДИСК
Чорт.
Мабуть, тому люди більше й не купують диски.
Знаєте що? Я старомодний, тому…
Так.
Знаєте цю пісню?
-«Here Come the Girls»? -Це вона.
Що ж, «Ньюмен».
Добре.
Спершу все відшкрябуєш, потім береш сито.
Збираєш з поверхні все листя й квітки.
Потім береш граблі для листя. Оту важку сітку.
Збираєш усе каміння, гілки, жолуді.
Усе, що може забити головний стік і пошкодити насос.
Гей, ти як? З усім цим упораєшся?
Так. Головний стік…
Тоді добре. Потім вичистиш стоки.
А стоки – це серйозно.
Хтозна, що там у стоках.
Про людину можна багато дізнатися з того, що в стоках її басейну.
Треба трохи сильніше.
Отак.
Люди роблять зі своїми басейнами чортзна-що.
Нема хлорки. Візьму з машини.
Як думаєш, сама зможеш це робити?
Так, сер.
Чудово. Завтра почнеш на Октавія-стріт.
ГРА НА ЗАПАМ'ЯТОВУВАННЯ
Тоді приходь після того. Так, милий.
Добре. Скоро побачимося.
Ти тут. Я не побачила пікап.
Він у майстерні.
Що з ним? Скільки це коштуватиме?
Не переживай. Я заплачу.
Я не це мала на увазі.
Як почуваєшся?
Добре. Нормально. Усе добре.
Посидиш зі мною? Хочеться випити.
Утомилася?
Так.
Ясно.
Автомеханік: Ви забули в моїй машині блокнот.
Він вам потрібен?
Агов! Є хто вдома?
Джеймсе, я тут.
Чорт, як тут гарно.
-Мене ж не пристрелять? -Не сьогодні.
Власники поїхали.
-Дякую. -Нема за що.
-Може, посидимо? -Так.
Умієте плавати?
Та не дуже. Ні.
-Я помітила по вашій ході. -Ходити нормально.
Служили в армії?
Ні. Я так розумію, ви служили?
Щось таке. Недавно повернулася.
І як ви?
-Так. -Так.
Подивіться вгору.
А тепер лівою.
Дуже добре.
Значить, атіван, депакот, симбалта, вікодин і травма мозку.
Після якої ви надзвичайно добре відновлюєтеся.
З травмами мозку ніколи нема гарантій.
Я добре почуваюся. Навіть хотіла б спитати:
що буде, якщо я перестану приймати ліки?
Високий ризик припадків, тривожності, синдрому відміни й депресії.
Я нормально почуваюся.
Чи можливо, що ви нормально почуваєтеся завдяки симбалті?
Можете пояснити, як ви отримали травму мозку?
А там не написано?
Тут написано: «Крововилив у мозок, який стався в Афганістані
внаслідок вибуху під час їзди на автомобілі».
Так і отримала.
Я хочу почути вашу розповідь про те, що сталося.
Я просто хочу перестати пити таблетки. Я ніколи не приймала ліків
і не збираюся приймати їх усе життя.
Лінсі, якщо ви шукаєте невролога,
який видаватиме рецепти, мов цукерки, – вам потрібен не я.
Я працюю в інженерному корпусі армії.
Моя спеціалізація – водопостачання. Мене направили працювати на дамбі.
До дамби від бази їхати 20 хвилин. Колона з трьох автомобілів.
Через десять хвилин після виїзду перший автомобіль вибухнув.
Я це побачила у лобове скло. А потім вибухнув мій автомобіль.
Спершу я не зрозуміла, що сталося,
але горів хлопець, що сидів поруч, сержант.
У нього ноги й груди були у вогні, він намагався його збити.
Я не бачила. Не могла дихати.
Зрештою хтось відчинив задні двері,
хлопці почали вискакувати.
Я побачила сонячне світло, спробувала рухатися до нього.
Але скрізь була стрілянина, у хлопців, які вискакували з машини, стріляли.
Вони вискакували, падали. Тому я не могла вибратися.
Але треба було вибиратися, бо поруч горів хлопець.
Потім я знепритомніла й прийшла до тями в шпиталі.
Мені сказали, що через вибух у мозку почалася кровотеча.
Це допоможе з діагнозом?
Так. Дякую за відвертість.
Скажіть, як у вас зі сном?
Не дуже.
Привіт.
Ти купила їжі.
Знаєш, скільки разів я перекредитувала будинок?
Три.
Я говорила з Деббі. Їм потрібна людина в офіс нагорі.
Ми б разом ходили на обід. Було б добре.
У мене є робота. Я… Я знайшла роботу.
Так? І яку?
Чищу басейни.
Що ти робиш?
Басейни. Я їх чищу.
Краще працювати в сорокаградусну спеку,
ніж в офісі з кондиціонером в універмазі?
Я сказала Деббі, що ти зайдеш.
Я їй усе про тебе розповіла. Яка ти розумна. Яка гарна.
Я поки що не можу працювати в офісі.
Ще й як можеш. Це хороша робота. У тебе буде страховка.
Я не можу цілий день дивитися в екран.
Спробуй. Це не робота твоєї мрії,
але ж басейни ти теж не хочеш чистити вічно.
Це тимчасово, доки я не зможу повернутися.
Повернутися?
Ти жартуєш?
І коли ти збиралася мені сказати? А тебе хоч візьмуть назад?
-Я спробую. -У такому стані?
Це не твоя проблема.
Це моя проблема, коли серед ночі мені дзвонить
якийсь лікар з Німеччини й каже, що мою дитину підірвали.
Я в порядку. Усе буде добре.
Ясно, Лінсі.
Ти приїхала в гості, то будь у гостях. Як ти?
Щось мені зле.
Я ж казала по секрету.
ІНЖЕНЕРНИЙ КОРПУС АРМІЇ США
ПОВЕРНЕННЯ НА СЛУЖБУ МЕДИЧНІ ПРОТИПОКАЗАННЯ
ФІЗИЧНА ПІДГОТОВКА СТАН ЗДОРОВ'Я
ЗАПИТ У РАЗІ НЕДОПУЩЕННЯ ЗА СТАНОМ ЗДОРОВ'Я
-Обережно, поворот. -Дякую.
ОБСЛУГОВУВАННЯ БАСЕЙНІВ
Добре.
Тепер отак.
-Так. -Так. Добре.
Скільки ти заплатила за цю штуку?
П'ятдесят баксів.
Це жах, але мені треба пройти тест, щоб повернутися на роботу.
Пройти тест, щоб чистити басейни?
Ні. На стару роботу.
Пробував таке?
Кілька разів був на фізіотерапії. Але в тренажерний зал давно не ходив.
Я теж.
-Слухай, а що з моїм пікапом? -Яким пікапом?
Та щось багато справ.
Є одна біла жіночка. Постійно дзвонить,
просить, щоб я допомагав їй перевозити тренажери. Уявляєш?
Дивно.
А в тебе що? Як там бізнес чищення басейнів?
Конкуренція страшна.
-Серйозно? -Ні.
Смішно.
-Ставимо тут? -Так. Тут нормально.
Ну, все.
Пам'ятай, що ти не «морський котик». Не перестарайся. Жарко.
-Я добре переношу спеку. -Добре.
-Дякую. -Звертайся.
Ну, все.
Гей, не хочеш з'їсти бургер чи ще щось?
Хочу. Я й сам думав запропонувати. Просто не хотів, щоб прозвучало…
Щоб було якось дивно. Ти ж пригощаєш?
-Я не думала, що… -Добре.
Але ж я для тебе…
віз веслувальний тренажер.
Передавай від мене привіт.
Так. Авжеж, передам.
За мій рахунок, Джеймсе.
Про що ти, кицю? Завжди за твій рахунок.
Не завжди.
-Дякую. -Вони з мамою разом ходили до школи.
-Ти справді зовсім не п'єш? -Га?
Ти справді не п'єш? Зовсім?
Я не пробувала.
Ти ніколи не куштувала пива?
Ні. Відколи повернулася. Я приймаю багато ліків.
Яких ліків?
Таких, які не дають мені вистрілити собі в голову.
Ясно.
Тобто знеболювальне? Таблетки від психів? Для щастя?
Тільки знеболювальне й від психів.
-Можна пригостити тебе пивом? -Що?
Ти дуже гарна. Можна пригостити тебе пивом?
-Не треба. Дякую. -Та давай. Випий зі мною.
Ти в барі, а п'єш лимонад. Це ж Новий Орлеан.
Бро, вона ж сказала «ні».
Бро, та я й тебе пригощу.
Глухий і сліпий.
Не треба. У мене вже є пиво.
І моя дівчина сказала «ні».
Щось я не помітив. Ти його дівчина?
Мені дуже жаль. У мене є хлопець.
Чекай, чекай. Вона твоя дівчина, і в неї є хлопець?
Так, усе правильно. Вона моя дівчина, і в неї є хлопець.
Ти не проти, бро?
-Та я просто спробував. -На все добре.
От тупий.
Слухай, ясно, що ти не моя дівчина.
-Розумієш, про що я? Я… -Усе нормально.
Добре.
Я не знав, що в тебе є хлопець.
Та нема в мене хлопця.
А в тебе хтось є?
Нема.
Я був заручений. Колись.
Що сталося?
Я втратив ногу.
Можна ковток твого пива?
-Добре подумала? -Так.
БАР «КЛЕНОВИЙ ЛИСТ» ВІДЧИНЕНО
-Дякую. -Ага. Це остання.
Я хотіла сказати…
що ото, про хлопця, якого в мене нема…
-Гей, слухай. Ні, я просто… -Ні. Дай мені…
У мене нема хлопців. У мене є дівчата.
Ну, тобто не тепер. Але коли є, то є дівчата.
-Ясно. Я не… -Ні, я розумію, що ти робив,
і я тобі дуже вдячна.
Я просто кажу тобі, бо тепер ти це про мене знаєш.
Добре. Ну… Ясно. Усе ясно.
-Дякую? -Нема за що.
Усе добре.
Знаєш, а я ніколи не пробувала траву.
Ти серйозно?
Брат вживав наркотики за нас обох.
Он як?
Крек, мет, побутова хімія.
Познаходив онлайн якісь рецепти. Не вийшло. Обпалив собі легені.
Офігіти.
-Що в тебе сталося з ногою? -Оце так.
-Такого питання я не очікував. -То що з нею сталося?
Потрапив у ДТП.
Потрапив в аварію разом з Джесс…
і її сином, моїм племінником Антуаном.
На мосту.
Пам'ятаю… як глянув у дзеркало заднього виду
і побачив обличчя Джесс.
Пам'ятаю, як подивився їй в очі.
Вона ніби прощалася.
То було ніби
«до зустрічі».
А потім я ніби прокидаюся.
І відчуваю, як щось на мене тисне,
дуже-дуже сильно тисне. Дуже сильно.
Виявилося, що машину погнуло.
І мене разом з нею.
А цю ногу…
цю ногу так розфігачило, що я глянув вниз,
а підошва мого взуття дивилася прямо на мене.
І десь біля машини кричать люди.
Не всередині.
Джесс загинула?
Ні.
Ні, загинула не Джесс.
Співчуваю.
Ага.
Гей, ти як?
Слухай, якщо стане темно, ти просто йди вперед. Добре?
-Так. -Так.
І як це робити?
Це… Зараз. Що для тебе «темно»?
Повернутися сюди.
Ти не любиш це місто?
Річ не в місті.
А в чому?
У будинку.
Ми просиділи стільки вечорів за столом на кухні,
і брат завжди клював носом.
А мама казала: «Бідненький. Він так утомився».
Я за ним сумую.
Ми з ним були в цьому будинку в пастці.
Але вибралася звідти лише я.
Отак. Ну, і я навіть не думала, що повернуся сюди.
А потім мене підірвали.
Тебе… Що? Тебе підірвали?
СВП.
От чорт!
Дякую.
Що ж. Ну…
Ти кудись спішиш?
Ти спішиш?
Ні.
І я не спішу.
Дякую.
Гарний будинок.
Великий.
Ага. Завеликий для мене. Як думаєш?
Нічого не маю проти великих будинків.
Ага. Це був наш сімейний дім.
Ти тут виріс?
Ні.
Ми з Джесс його купили… після смерті мами.
Ми просто… жили тут разом.
Три роки тут жили я, вона, Антуан.
Було…
Добре.
І ти лишився?
Джесс переїхала, а я…
Ага, я лишився.
У будинку, де ми всі жили, лишилася мама.
Лишилася тільки вона.
Не розумію, про що ти.
Не думаю, що це здорово. Лишатися.
Ти про неї? Чи про мене?
Та я про себе.
Знаєш, ти ж… Ти не повинна жити з матір'ю.
Могла б переїхати до мене.
Що?
Ага, переїжджай.
У тебе буде окрема кімната.
Знаєш, скільки в мене кімнат? Я й не помічатиму, що ти тут.
Не думаю, що це…
Я до тебе не підкочую, нічого такого. Просто…
Я знаю. Але ти п'яний.
Твоя правда.
Просто було б добре, якби тут хтось жив.
Ми б разом пили вранці каву.
А ввечері курили б.
Іноді б разом готували.
Ми так робили.
Гей.
Це я просто так.
Дякую, що підвезла.
Нема за що.
Будь ласка, не осуджуй мене.
Я й не осуджую.
Де ти була?
Гуляла з другом.
Ти пила?
Може, трохи.
Лінсі.
Я думала, це ти в нас відповідальна.
Я відповідальна.
Дивись не перетворися на тітку Леслі.
Чи когось іще з моєї сім'ї.
Чи з сім'ї батька.
Добре, мамо.
Ти голодна?
Я з'їла бургер.
«Я з'їла бургер».
Малою ти була така весела, а потім стала дуже серйозна.
Мабуть, ти втомилася.
Ти завтра працюєш?
Яка розкіш.
То що кажуть лікарі?
Наступний огляд 22-го.
Я тебе відвезу.
Не треба.
Ні, я хочу. До тебе краще ставляться, якщо з тобою хтось приходить.
Бо бачать, що хтось за тебе переживає, значить, ти не погана людина.
-Точно? -Так! Невже важко повірити?
Вибач.
Дякую.
Невже в тебе цицьки не пітніють? Залазь у басейн.
Тобі це буде корисно. Розслабишся.
Ах ти господи, не вся ж одразу.
Що?
Нащо ти так далеко поїхала?
Не знаю. Захотілося.
Але чому? Чому захотілося?
Причин багато.
Не хочеш якісь назвати?
Ні.
Тобі тут було нестерпно?
Можеш сказати мені правду.
Так, було.
У твоєму віці я теж не могла всидіти на одному місці.
Я тебе розумію.
Правда.
Пора йти по добавку.
Алло. Привіт, Тед.
Ну, такий у мене голос. Так він звучить.
Ні. Я зайнята. Проводжу вечір з дочкою.
А ти там як?
Не випендрюйся.
Ну, це ти ідіот, бо я не хочу тебе бачити.
Що, справді?
Зачекай. Я перейду в спальню.
Ні, я нічим не зайнята.
Привіт. Дякую. Вибач мені.
Не вибачайся. Усе нормально.
Дарма я подумала, що на неї можна покластися.
Вона тебе часто підводить?
Так. Але чомусь це й досі мене дивує.
Нічого страшного. Сідай, ми ще встигаємо.
Може, й по фруктовий сніжок встигнемо, який тоді так і не купили.
Думаєш?
Я пригощаю.
Смачно.
Дякую.
Нема за що.
-У тебе ваніль? -О так.
А що не так з ваніллю?
Я й не знала, що в них є ваніль.
У тебе в стаканчику взагалі вся веселка.
Так, бо в цьому й сенс.
Не переживай. Я куплю тобі ще.
-Я не хочу… -У мене вистачить…
Я не хочу ще один сніжок. Хочу, щоб усе не валилося нахрін з рук.
Вибач.
У тебе все валиться з рук. Чому?
Ще бувають збої через травму.
Тому ти ходиш до лікаря? Щоб це виправити?
Ні. У мене все виправлено.
Ясно.
Кажи.
Смачно.
То до лікаря ти ходиш чисто для розваги?
Ні, треба, щоб він дав мені дозвіл повернутися.
Тебе там підірвали, а ти хочеш повернутися?
Мені треба звідси звалити.
А для цього потрібно, щоб він підписав папірець.
Купимо тобі ще один сніжок.
Я бачу, як ти дивишся на мій, а я більше не ділитимуся.
У мене вистачить грошей купити тобі ще аж два.
А потім уже викручуйся сама.
КРАМНИЦЯ ХОЛОДНИХ ДЕСЕРТІВ ГАНСЕНА
Як ви тут? Бачу, що добре.
75 РОКІВ
-Голова болить? -Ні.
-Як спите? -Прекрасно.
Д-Р АЛАН ЛУКАС
Настрій?
Нормальний. Так. Я в порядку.
Я тут подумала: мені пора повертатися.
В армію?
Вертатися на базу. Так.
Вам і справді здається, що ви пройдете за станом здоров'я?
Так. Я пройшла перевірку після переведення:
перевірку слуху, зору. Є скани зі шпиталю в Небрасці.
Що ще лишається?
Потенційний ризик повторної травми, яка ускладнить ЧМТ,
а найголовніше – ваше психічне здоров'я.
Ну, це ж я ним ризикую. Я ж кажу, що почуваюся нормально.
Лінсі, між курінням і раком легенів є зв'язок.
Між важкими травмами та ПТСР і депресією є зв'язок.
І цей зв'язок навіть сильніший.
Я не готовий підписати дозвіл.
Це я повинна бути готова.
Ми обоє.
Я тобі дуже вдячна за сьогодні.
Нема за що.
Я завтра не працюю. Може, приїдеш після обіду?
Завтра після обіду?
Ти працюєш?
Я складаю графік змін, тому…
Можемо поїхати в той будинок з басейном на Октавії. Власники ще не повернулися.
Ну, плавець з мене не дуже…
Можна просто накуритися.
Так, можна.
За мій рахунок.
Добре.
Ну, все.
Тепер пірнаємо в басейн.
Та ні. Я все одно не хочу.
Та давай. Треба поплавати.
Власники будуть на тому тижні.
Як добре.
Давай.
Так.
Не віриться, що ти таки заліз.
Ага.
Чорт. Скільки секунд?
Малою я тренувалася затримувати дихання.
Скільки не дихала найдовше?
Двадцять шість років.
Я тебе обігнав на чотири роки.
-Давай наввипередки? -Ти зможеш?
Починай відлік.
-Три, два, один. -Два, один.
Що за хрінь?
От чорт.
Майкл Фелпс!
Ти навіть не спробував.
Ну, в мене на цій штуці пропелера нема.
Здається, я тобі збрехав.
Коли?
Коли розповів про аварію.
-І про що ти збрехав? -Ну, не збрехав.
Я дечого не сказав.
Я не сказав прямо, а це те саме.
Не сказав, що ти був за кермом?
Так.
Ти сказав, що побачив Джесс у дзеркалі заднього виду,
тому я й так зрозуміла.
Антуан…
Він сидів поруч зі мною.
Він був на пасажирському місці.
Постійно казав, що хоче сидіти поруч, спереду, тому…
Джесс не дозволяла,
казала, що він ще малий, що повинен сидіти в дитячому кріслі.
А я дозволив.
Я дозволив.
Я думав, що повинен дозволяти таку фігню.
Давати йому те, що він просить.
Балувати його.
-Розумієш… -Розумію.
-Ні, я… -Ні, не треба нічого казати.
Вибач. Дарма я це зробила.
Нащо ж ти це зробила?
Мені стало тебе дуже шкода.
Ні. Джеймсе. Джеймсе, повернися.
Джеймсе. Джеймсе. Не йди.
Тобі стало мене шкода?
-Вибач. Я не… -Мені вистачає людей, яким мене шкода.
Я не це мала на увазі.
А що ж тоді?
А, ну так, ти не знаєш. Що це таке?
Ти про що?
Що ми тут робимо? Га?
Я тебе забираю, я тебе відвожу, купую тобі фруктовий сніжок.
Знаєш що? Потрібен водій – виклич таксі.
Що ти від мене хочеш?
Раз я не хочу трахатися, ти не хочеш дружити?
Авжеж, це я хочу трахатися.
Я хочу, але це ти мене поцілувала.
Тобі б розібратися з цим лайном. Я тебе взагалі не розумію.
І я про тебе ніхріна не знаю, але ось що я знаю. Факти.
Тебе підірвали в Афганістані, чи Іраку, чи ще хрінзна-де.
Ти грала в баскетбол з моєю сестрою. Так.
-І в тебе вмер брат… -У мене не вмирав брат.
Що ти кажеш?
Коли я казала, що брат умер?
Він був. Ти за ним сумуєш. У вас було. Минулий час. Він завжди в минулому.
-Він у тюрмі. -Що?
Він нарік і дилер.
-Ти мене переконала, що він мертвий. -Ні.
Так-так. Бо ти про нього говориш лише так, ніби він мертвий.
Може, це тому, що так мені здається. Яка тобі нахрін різниця?
Це якесь гониво.
Ти просто хочеш, щоб усі думали, ніби він умер, а не що ти його кинула.
Ти про це й про мене ніхріна не знаєш.
Он як.
Вирішив, що ми з тобою зламані люди, що упиваються болем?
-Та пішла ти! -Пішов ти.
Думаєш, я збрехала про брата? А сам що?
Дозволив племіннику їхати спереду. Що ще ти не сказав?
Ти тоді випив?
Ти випив?
Я випив два пива.
А в тебе яке виправдання?
Як ти ставишся до друзів, до рідних…
Від усіх треба втекти. Усіх треба кинути.
Бо це ж вони тебе підводять, а не навпаки.
І другою.
Я хочу повернутися.
Це дуже важке рішення.
Я розумію, чому вам може так здаватися.
Чи ще помітно якісь наслідки моєї травми? Авжеж.
Та чи буду я для когось загрозою, чи не зможу виконувати обов'язки? Ні.
Я хочу туди, де буду корисна.
Чи можете ви повернутися? Так.
Чи варто вам вертатися? Це вже інше питання.
Ви сказали, що зв'язок між травмою і депресією сильніший
за зв'язок між курінням і раком.
Набагато.
А якщо Афганістан був не єдиною травмою?
Що тоді?
Добре, Лінсі. Я підпишу дозвіл.
Це Джеймс. Лишіть повідомлення.
АВТОМАЙСТЕРНЯ «НОЛА»
Усе готово. Привезіть його знов, якщо будуть проблеми.
Дякую. А Джеймс є?
Сьогодні нема.
Ясно. Скільки я вам винна?
Джеймс вам не казав? Це безплатно.
Що?
Він сказав, ви служили в армії чи щось таке.
ПРОХІД ЗІ ЗБРОЄЮ ЧИ МОБІЛЬНИМИ ТЕЛЕФОНАМИ ЗАБОРОНЕНО
Це ти.
Ти жива.
Так, я жива.
Стільки часу минуло.
Вибач, що я не приїхала раніше.
Не переживай. Мама не приїжджала від самого вироку.
Серйозно?
Так.
У неї все добре?
Усе нормально.
Я за неї переживаю.
Вона написала мені листа.
Здається, їй важко.
Мама дасть собі раду.
Як ти?
У мене все добре.
Ти ж знаєш. Мені комфортно.
Ти здоровий?
Чи я здоровий?
Я хочу набрати вагу.
У мене тут з'явилися друзі.
Робити тут нічого.
Тому я пробую ходити в тренажерний зал.
Якщо чесно…
тут мені краще.
Тут я в безпеці.
Там я собі не довіряю.
Досить уже про мене.
Як ти?
Усе добре.
Я була поранена.
Але…
я в порядку.
Мені дуже жаль.
Мені сумно не за себе.
Просто мені теж жаль.
Я за тобою сумую.
І я за тобою.
Що таке?
Я знаю, що пікап не зламався.
З пікапом усе добре. Дякую. Не треба було цього робити.
То чого ти прийшла?
Ти питав, чи не хочу я переїхати до тебе, пам'ятаєш?
Ні.
Пам'ятаю.
Не хочеш запропонувати ще раз?
Було б добре з кимось жити.
Ми б разом пили вранці каву. А ввечері курили б.
Іноді б готували вечерю.
І що це має означати?
Ти все це сказав.
Тобто…
ти не їдеш звідси?
Мабуть, ні. Принаймні не зараз.
І…
я намагаюся подружитися.
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька