Film je plod neodvisne in svobodne domišljije.
Namigi na ljudi in dogodke so zgolj umetniški
in nimajo značaja kronike.
Ustvarjalci so združili resnične ljudi in fiktivne like
v povsem izmišljenih okoliščinah.
Namigi na resnične osebe, ki niso izrecni, so povsem naključni.
Vse dokumentirano. Vse poljubno.
SARDINIJA
APULIJA
Ne boš jedel? –Nisem lačen.
Si napet?
Kako je s stranko? –Radi govorijo.
Demokrati pač. Nimamo več kaj povedati.
Je doma vse v redu? –Kasno. Žena ima hemoroide.
Obstaja dobro mazilo … –Katero?
Prastoden? –Ne spomnim se. –Žena uporablja Prastoden.
Pozabil sem. –Pa še eno je.
Glej, prišli sta.
Rocco, glede tistega razpisa za šolske menze …
Kot vsi se moraš držati pravil. –Potem ga nikoli ne bom osvojil.
Nehaj.
Moira, vrgel ti bom vrv.
Pridi. Živjo. Dobrodošla, Candida.
Predstavi se. –Me veseli. Candida.
Pa ti? –Prisedi.
Candida … –Kaj, če bi slekla kopalke?
Ne.
Spodnji del.
Pokaži profesorju, kaj znaš.
Nisem profesor.
V redu, dovolj bo. –Ne. Zakaj?
25 konjev? –Sfriziran je, 75.
Še nimaš poln kurac Tarenta?
Pokaži mi zizo.
Rocco. Je vse v redu?
Glede šolskih menz. Bomo že kako.
Hvala, Rocco. Zlat si.
Ne dviguj se.
DrSi predstavlja ONI
Ne teži. Vem, da si lačen. Počakaj.
Pazi, ker peče.
Ata. –Dobili smo razpis.
Nisi zadovoljen? –Nisem, ne.
Plačal si. –Nikomur.
V življenju nisem nekoga podkupil. –Jaz tudi ne.
Kaj pa si naredil, da so se v pol dneva zmigali?
Potrudil sem se. –Svinja si.
Čestitaj mu, dober je bil. –Oba sta svinji.
Ki pa se imata radi.
Pokaži zizo. –Kaj?
Veš, kdo je Fabrizio Sala? –Direktor Margota na obali, ne?
Ne samo. Piše za rumeni tisk in je lovec na talente.
On najde vse tiste avše na televiziji.
Veliko jih menda odpelje k njemu.
K njemu njemu? –Njemu njemu. Danes je v Tarentu.
Kaj bo pa našel med temi kurami?
Kaj govoriš? V provinci so dobre bejbe.
Tu imamo veliko lepih kurbic. –Tudi mene so povabili na avdicijo.
Saj ti pravim. –Kreten. –Hecam se.
Tega mesta ne prenesem več. Zakaj sva še tu? Več si zasluživa.
Kaj govoriš, Sergio? –Odločil sem se.
V Rim bova šla. –V Rim? Kdaj si se odločil?
Danes sem videl tetovažo in dojel.
Spoznati ga hočem. –Njega?
Njega.
Vem, zamujam.
Pozdravljeni. Candida Pascia. K Sali mora. Njen menedžer sem.
Nobenega menedžerja. Samo dekle.
Počakal bom. Kar pojdi. Dobro opravi.
Koliko nas je? Sonia, Pat, kdo še? Kje ste?
Timone D'oro? Prav.
Ja, ja. 20 minut. Sergio še nekaj konča in prideva.
Si naročil tunin tatarec? Ampak z avokadom.
Kako ti je ime?
Se vedno smeješ?
Spelji se.
Pokaži se, dragica.
Imaš ime? –Candida.
Pa si res brez madeža? –Daleč od tega.
S čim se ukvarjaš? –Bila sem gimnastičarka, do poškodbe.
Nam še lahko kaj pokažeš, dragica? –Lahko poskusim.
RIM
Pravi užitek za tiča si.
Sladko življenje.
Darilce.
Počasi. Menda si najel vilo Moreno. –Tako je.
S svojimi žuri ti bom izpraznil lokal.
Priden, Sergio. Ustvarjaš si dvorec cip z brezplačnim kokainom.
Da jih boš imel zanj. Ampak to je moje ozemlje.
Jaz sem za prosti trg brez monopolov.
Žal ti dvoje manjka. Nisi fin in ne poznaš ga.
Ti dve, malenkosti že rešujem, Fabrizio.
Prihranke mečeš stran.
V Tarent se boš vrnil obubožan. –Potem pa potegni in se sprosti.
Kako staromodno. Že vsaj 10 let se ne dotikam koke.
Potem nehaj motiti. Dekleta imajo rada staromodne reči.
Razumem.
Kaj si slišal? –Nič. Saj nisi govorila.
Zelo dobro, Sergio Morra.
Me poznaš?
Zelo se trudiš, da bi te vsi opazili.
Pa sem te malce opazovala.
Dejaven človek sem.
In? Kdo je bil nesramnež na telefonu?
Z mano nihče ni nesramen, zapomni si.
Pomembno je.
Ni se še rodil moški, ki bi se mi lahko uprl.
Pa ti?
Bi se mi uprl?
Pravzaprav …
Če zdaj pomislim, res ne vidim ovir …
No, ena ovira sicer je. –Res?
Jaz sem ta ovira.
Nikoli ne boš mogel seksati s tako, kot sem jaz.
Ampak dovolj bister se zdiš, da boš lahko pofukal vse druge.
Zakaj?
S kom pa ti seksaš?
Z njim?
Ne veš, kaj bi dal, da bi ga spoznal.
Če mi boš vdan in uslužen, ti ga bom mogoče predstavila.
Prekleti Attilio se nikoli ne oglasi.
Veš, kaj? Poln kurac imam te zabave.
Bosta? –Pozabi.
Jutri delam. Ne sušim ves dan skal s fenom kot ti.
Pazi se Kire. Hujša je od Putina.
Si mislim. Je pa fina baba.
Fina. Zdaj je vsa važna,
ko pa je prišla s čolnom iz Albanije, je podrla pol Rima.
Tudi tebe? –Me imaš za bebca?
Nehaj, Riccardo. –In kakšna je? –Boljša od Tottija.
Ampak čim se skloniš, da pobereš gate, ga dobiš v rit.
To ti je Rim, Serginho. Kot Albanija, ko je vladala revščina.
No, končno, Attilio. Kod si hodil?
Na stranišču. –Že eno uro te čakava.
Riccardo, oglasi se kaj. –Manj se vidiva, bolje je. Adijo.
Silviu so se skisali možgani. Na vrhu o lakoti na svetu je rekel:
Skrajšajmo govore. Nismo še na psu, ampak tudi mi smo lačni.
Ko odpre usta, nikoli ne vem, ali bom jokala ali se smejala.
Cupa, že dolgo jočemo. Tudi ko nas spravi v smeh.
V teh letih nam je dal dvoje, česar nismo dosegli sami.
Finančno moč in zagnanost. Ampak to ni več dovolj.
Kaj hočeš reči, Santino?
Popazi na otroka, prosim. O resnih zadevah govoriva.
Luigi, kaj, če bi šel v drugo sobo? –Kaj, če bi šla v rit?
Skratka, izgubili smo,
ker ljudje sčasoma podzavestno seštejejo vse pizdarije,
in ko potegnejo črto, spoznajo, da imajo poln kurac.
Pojasni.
Vse te sodne obravnave, Cupa, pa zakoni, ki si jih je prikrojil.
Tudi če imaš v lasti vse TV-mreže, ljudje izvejo in ti zamerijo.
Pa neizpolnjene obljube. Ljudje to opazijo.
Sodelavec, obsojen zaradi stikov z mafijo. Ljudi to razkuri.
Tujce vabi, naj pridejo umret sem, ker je odpravil davek na dediščino.
Ampak ta je bila dobra. –Je pametno, da na TV govori,
da ima povprečni gledalec pamet osnovnošolca,
pa še to slabega, in da mora prav take ogovarjati?
Boš rekel, da ni res? –Seveda je, ampak tega se ne pove.
70 let ima, pa še kar priganja zdelano srce in prostato.
Potem pa spodbuja vse tiste govorice …
Vem, kam meriš.
Ampak to si drzni sam izreči, ne čakaj, da jaz povem.
Cupa.
Bi me podprla?
Pri čem?
Če bi hotel postati novi vodja desne sredine.
Boš premier s takimi srajcami? –Ne.
Nosim jih, da podprem italijansko industrijo.
Cupa, nikoli nimaš dlak na jeziku. Želim odgovor.
Podprla te bom.
Kar poskusi.
Porkamadona!
Dekleta, zdaj smo me na vrsti. Mladost je kratka, zato le na delo
Sergio.
Kaj čakaš?
Moža si mi speljala! –Nisi ga imela rada!
Znižana je za 70 % Namesto 1000 evrov …
Zdaj deluje, Sergio.
Poljubi ga. Dajmo.
Stop. –Živjo.
Prasci, omamili ste me. Prekrili ste me z mačkami.
Ne prenesem mačk.
Dovolj.
Kdo si?
Jaz?
Lovec na talente.
Rekla sem, da grem poslušat papeža.
Delala sem z Lory del Santo. –Si kdaj videla sokola?
Cepec mi pošilja slike tiča. –Palec bi mi zagipsali. Ni šans.
Vedežuje mi iz tarota. –Avokado škodi. –Ne znam plavati.
Delam se, da pijem. –Hotela sem se ubiti.
Kakam samo doma. –V Milanu se počutiš živo.
Ga poznaš? –Tako lepo je, da …
Srce mi razbija? So krivi rakci?
Dekleta, že vohate poletni zrak?
Ničesar ne vohamo zamašen nos imamo.
Ljubice, hvala, da ste prišle.
Sporočam vam, da sem dal aro za vilo Moreno.
Od 3. julija ste vse vabljene na Sardinijo.
Priredili bomo noro zabavo. Živeli.
Dobro si se odrezal.
Presrečen bo, ko bo videl vse te bejbe.
Nič posebnega niso.
Ti si najboljša.
To ne gre tako.
Z mano nikoli.
Videla sem ga na zboru stranke. Ni tako nizek.
Predstavila ti ga bom. Vitek je.
Ne poznava se še. –Ne. Palmirina prijateljica sem.
Režiserkina.
Kaj si pa ti? –Statistka. Študiram književnost.
Kaj boš, ko boš velika? –Igralka.
Filmska ali televizijska? –Ni to isto?
Poslušaj …
Boš prišla na Sardinijo na moj žur? –Ne vem. Nerodno bi mi bilo.
Ne pijem, ne jemljem drog. –Nekaj ti lahko zagotovim.
Tam me redno obiskujejo producenti TV-serij.
Nehaj. –Kaj je narobe?
Nikoli nisem prevarala Sergia. –Kaj še čakaš? Bedak je.
Ni. In nič nisi naredil zanj. –Zanikrn je.
Ne bom si zjebal ugleda zaradi nadutega snifača.
Jebi se, Santino.
Spizdi že. Ne bom ga prevarala.
Pizda, no.
Imaš 13 let?
Sergia nikoli nisem prevarala. –Zdaj si ga, dragica.
Kakšna gnida si.
Zjebala te bom.
Vse bom sčvekala, vse, ti prekleta rit.
Pridi sem!
Imaš kakšno željo, Sergio? –Nekaj se jih je že uresničilo.
Hotel sem se osvoboditi usranega Tarenta in očeta.
Kaj je narobe s tvojim očetom? –Pošten je, načelen!
Njegovo življenje je težko in hoče, da je tudi moje.
Po mojem ima prav.
Je tvoje življenje težko?
Zelo.
Ni lahko, ko nič ne znaš.
Ko bo igric konec, bo ostalo ogledalo, Sergio.
Ki se mu ne bova mogla niti približati.
Tvoj oče pa se bo lahko ponosno gledal
in rekel, da je bil pošten in načelen.
Kira, zamorila me boš.
Še sebe bom.
Verjameš v boga? –Seveda. Samo ob ponedeljkih.
Kaj hoče? –Kaj misliš? Že leta me mori.
Takoj bi mu morala dati, da bi se ga rešila.
Ti imaš kakšno željo? –Bolje je, da jih nimam.
Sanje poneumijo punce, kot sem jaz.
S koko, ki jo dajem dekletom, in vilo bom zagnal ves denar.
Z nečim moram izravnati izgubo.
Ta zabava na Sardiniji bo tvoja najboljša naložba doslej.
Njegova vila je nasproti tvoje. Opazil bo tvoj harem in bo hvaležen.
Upam.
Glej, midva o volku … –Vzburim se, kadar te kliče.
Dobro, da vem.
Ljubček.
Dobro. Doma sem s prijateljem, ki ti ga moram predstaviti.
Krasen poba je. Ime mu je Sergio Morra.
Super, boš prišel na predstavo?
Ja.
Ja, saj vem. Seveda. Nesposobni so.
Kaj pa bodo s to bedno večino?
Samo še malo potrpi. Kmalu boš spet prevzel vlado.
Ti je dolgčas?
Misliš, da ti bo roka odpadla, ker te boli?
Greva kam po predstavi?
Škoda, da boš že moral nazaj.
Ja, Geri je bil navdušen.
Bagaglino je res bedna predstava. –Cepca spet ni bilo.
Ne govori tako o njem. –300 evrov sem dala za to cunjo.
Najvplivnejši človek v Italiji je, nima časa.
Ko bi bilo vse odvisno samo od oblekic.
Pa si me sploh videla? –Upam, da bo kmalu konec.
O bog, se že nadaljuje.
Santino, jaz sem. Tvoj ček ni krit.
Sploh pa 10.000 ne bo dovolj … Utihni, Santino. Drži gobec.
40.000 hočem. Sicer bom poklicala tvojo ženo.
Še nekaj. Jutri grem na pregled.
Če sem noseča, kar začni prodajati stanovanje pri Španskih stopnicah.
Lepo se imej.
Zakaj nismo šli na večerjo s taksijem?
Saj. Sprehod po Rimu. Kot da ga ne poznam.
Samo Confalonieri ga tika.
Tudi Galliani. –O ne, on pa ne. –Kdo ti je povedal? –Vem.
Ne bi smela. –Česa?
Vse si pokvarila, Tamara. Ne bi smela.
On je.
On s spremstvom.
VILA MORENA, SARDINIJA
Metilendioksimetamfetamin, znan tudi kot MDMA,
spodbuja živčni sistem in ima empatogene učinke.
Daje prijeten občutek toplega vala, ki se širi iz nog.
To fazo opisujemo z glagolom prijemati.
Prijelo je! –Reče se: Prijelo je.
Ni prijelo. –Ali: Ni prijelo.
Nasprotno od kokaina vzbuja nežno razvnetost,
ki ji pravimo žamet.
Spolna sla ni plenilska in strastna.
Žene jo občutek univerzalne ljubezni,
tako do soljudi kot do neživih predmetov.
Opaziti je zmanjšanje zmožnosti presojanja
in čustvenih zavor.
Zato mu pravimo mamilo objemanja.
Medi očitnejšimi učinki je posebna vrsta pačenja.
Kje si, Silvio?
Naj bo za vedno tako.
Ljubim te. Sergio.
Ljubim te.
Umiram. Voila!
Vse najboljše, gospa.
Niti malo nisi smešen.
Lepše je bilo, ko si me osvajal s toplimi copatami in odejami,
ker si odkril, da sem zmrzljiva.
Pozneje sem spoznal, da so ženskam všeč tudi diamanti.
In metulji. –Je nočeš?
Trudim se, ampak ne gre. Oddaljujem se.
Vse bolj daleč sem.
Zelo mi je žal za tvojo svakinjo.
Kako ste? –Pravzaprav sem naveličan.
Kaj je v vreči? –D'Alema. V smeti ga nesem.
Dobro.
Dragi Fabrizio. Kako si?
Z veseljem pri prišel v Margot, ampak moram biti priden.
Ponovno se moram prikupiti Veronici.
Babica pozna latinska imena vseh rastlin.
Ja. V salezijanskih šolah se učijo grško in latinsko.
Kako je ime te? –Caryopteris.
Si prepričan? –Seveda.
Kam gredo labodi med čiščenjem? –Ubijejo se.
Res? –Hecam se. Drugam jih dam.
Vulkan deluje? –Seveda.
Nekega dne ti ga bom pokazal. Poglej morje.
Ko je Putin … –Kdo je Putin? –Predsednik Rusije.
Ko je bil na obisku, je bil v tem zalivu.
Z bojnima ladjama in raketno križarko.
Neverjeten prizor. –Ne verjamem.
Danes si nejeveren. Očitno se veliko družiš z babico.
Dedek, 12 sošolcev pravi, da boš šel v zapor.
Koliko vas je v razredu? –30. –Potem se izide.
Po anketi, ki sem jo naročil, to meni tudi 30 % Italijanov.
Zakaj? –Obtožujejo me utaje, podkupovanja.
Vsega, kar počnejo drugi.
Pa te bodo res zaprli? –Ne. Jaz sem zdrav.
Sodniki pa so duševno moteni in sovražijo mene in tebe.
Tudi babico? –Ne. Lepa je in bere resne knjige.
Nihče ne bi smel v zapor.
Krasen pravičnik si in povsem se strinjam.
Sanjam o svetu brez zaporov.
Dedek, stopil si na kakec. –Nisem.
Ja. pohodil si ga.
Veš, kaj je pravil angleški znanstvenik Isaac Newton?
Videz vara samo povprečneže.
Ti nisi povprečnež, zato moraš vedeti, da ni tako.
Dedek ni pohodil kakca. Še nikoli ga ni in nikoli ga ne bo.
Vrtnarji so prekopali vrt in naredili kepice zemlje,
ki spominjajo na kakce.
Razumeš? –Ja. Zdi se kakec, ampak ni.
Priden. Kaj si se danes naučil? –Da je zemlja podobna kakcem. –Ne.
Naučil si se,
da je resnica posledica tona glasu in prepričanja v njem.
Torej je bil kakec? –Ali pa Newton tega sploh ni rekel.
Je to pomembno? Ne.
Pomembno je samo to, da si mi verjel.
Gospa, zakaj povsod ista slika?
Ko je možu nekaj všeč, hoče, da je vse kot tisto.
To velja tudi za ženske.
NOVE SMEŠNICE
Kdo je gospod, ki je vedno z vašim možem?
Paolo Spagnolo. –Je njegov prijatelj?
Dvomim.
Moj mož ne mara biti sam.
In redko želi biti v paru.
Paolo Spagnolo je tretji.
Ta bo za objavo. –Velja.
Naj vas spomnim, da tukaj niste omenjali ustavnega referenduma.
Sploh ni važno.
Čistilka, ki vidi tak posnetek, si misli: Temu bi pa dala.
Se bom vrnil na oblast? Star sem 70 let.
Če bo levica zdržala, bo na oblasti še pet let.
Potem jih bom imel že 75.
Starost ni pomembna. Tastov prijatelj ima 92 let.
Še vedno trenira Judo.
Ljubica, ne zdaj. S predsednikom sem.
Prav, potem te pokličem. Potem te pokličem.
Oprostite, žena.
Hoče, da grem na Otok slavnih, češ da bo dobro za mojo kariero.
Jaz sem tvoja kariera. –Saj sem ji rekel.
Znaš zaigrati Concatovo Domenica bestiale?
Ne, ta pesem mi ni všeč. –Meni pa je. Najina pesem je.
Ta je lepa. Nadaljuj.
Samo ti v srcu mojem
vzbujaš ljubezen, ki je ne morem pozabiti.
Mala, zdaj že izkoriščaš
mojo ljubezen, potem pa se pretvarjaš,
da na drugega misliš, in ne poveš mi,
da me imaš še rada in da si srečna.
Tvoje ljubosumje mori mi dušo.
Mala, zdaj že izkoriščaš
mojo ljubezen, potem pa se pretvarjaš,
Tvoje ljubosumje mori mi dušo.
Ljubosumja sem se že davno znebila.
S tabo si ga ne bi mogla privoščiti.
Kaj te potem muči? –Dostojanstvo.
Tega se ne dotikaj. –Nikoli se ga nisem. –Si.
Ko se skrivaš za živo mejo, da bi rešil težavo Violetta Saba,
napadaš moje dostojanstvo.
Ne prodajaj mi zamaskiranih laži.
Preslepiš lahko Italijane, ampak jaz te poznam že 26 let.
Si zato tako hladna?
Ja.
Nikoli ne dajaj na stran denarja, misli in čustev,
ker potem niso več koristni. Natalia Ginzburg je to rekla.
Edina resnica, ki jo je kdaj rekel kakšen komunist.
Veronica, za dva dni moram v Rim.
Zaradi las.
Ni res, da je konec, saj si tu.
Besen kot človek, ki kričati več ne more.
Kako drugačni so dnevi, ko jih hočeš spremeniti.
Ko mraz ubije svobodo.
Vsaka ura je zate ura in nekaj več.
Ko je noč, buden si tudi ti.
Kako dolgo še bo trajala
vojna srca in uma?
Izgubil sem. Mogoče zmaga tvoja je.
Papi.
Michel Martinez. Maradonov naslednik.
Bi si ogledal vilo? –Z veseljem.
Kaj bereš, draga? –Saramaga. Napada te.
Vedno je lepo, če nobelovec govori o tebi.
Zelo mi je všeč Esej o slepoti. –Meni tudi. Mojstrovina.
Ti je všeč? Ni lepo?
Če prideš k Milanu, bom priredil zabavo z izbruhom v ozadju. Noro.
Si mislim. Tudi od Juventusa sem dobil ponudbo.
Zavrni, prosim te. Sicer bom umrl. –Mika me, ker sem cenil Agnellija.
Zelo fin gospod. –Pri njih bi bil srednji napadalec.
Pri meni bi bil desetica, kot vse legende.
Tisti, ki osvojijo zlato žogo. Drugi so figurice.
Boljši si od Maradone. Samo jaz sem to uvidel, spoznam se.
Kolikokrat sem popravil trenerjeva postavo.
Ne vem, ali želim predsednika, ki vtika nos v slačilnico.
Ne veš, koliko subretk in manekenk bi imel v Milanu.
Niso moja prioriteta. –Si gej?
Nič nimam proti homoseksualcem. Tudi četrt mene je Homo.
Ampak lezbijke. –Živim z mamo, ampak nisem gej.
Subretke me pač ne zanimajo.
Navadno so frfraste in bahave. –Bravo, Michel.
Odvračajo pozornosti Mame pa so zelo pomembne.
Kdo je tvoj idol? –Gullit.
Pa vaš? –Moj oče. –Mislil sem, da je Agnelli.
Dragi Michel, Agnelli je premoženje podedoval, jaz sem vse zgradil sam.
Ti določi znesek.
Kot vidiš, pri Milanu lahko res dobiš vse.
Vse ni dovolj.
Se tebi zdi pravično, da sem še vedno v opoziciji?
Meni ne.
Počakal ga bom pri kaktusih.
Dragi minister. –Predsednik.
Kako se imaš? –Kot bogat upokojenec.
Komunisti so mi pobrali vlado, otroci podjetja.
Ostaja mi samo še Veronica, ki vidi v meni izvor vsega zla.
Pa ti? Nekam mrk si.
To je stvar muce, ne politike.
Kako veš? –Jaz nič ne vem. Jaz razumem.
Taki zapeljivci takoj prepoznamo ljubezenske tegobe.
Prav o tem bi se rad pogovoril. –Samo če ne boš izpuščal imen.
Sicer bom tuhtal, o kom govoriš, ne bom poslušal in ne bom koristen.
Poznaš Tamaro Morra? –Na videz.
Lepa ženska. Galbiati jo je vzdrževal.
Spomnim se, ker jo je nekoč opisal z zelo neokusnim izrazom.
Češ da je njegova kurba. –Tudi moja.
Ampak zdaj me izsiljuje. Na smrt me je strah, Silvio.
Skrbi me, da mi bo uničila ugled.
Očitno imava opravka s pokvarjenko. –Prav to je moja težava.
Zaljubim se samo v kurbe. –Veš, zakaj, Santino?
Ker si tudi ti kurba.
Nekako ti bom že pomagal. –Hvala, Silvio.
Zrecitiraj kaj lepega v mojo čast.
Prav.
Sveže misli, znamenita radodarnost, omamni nasmeh.
Neumen domišljavec. Zloben Judež.
Trapasta živalca. Tudi jaz sem pesnik, ta je zate.
Oprosti, ne razumem.
Tri zadevice moraš doumeti. Prvič …
Mlad sem. Drugič, ti si star.
Tretjič, če bi me rad zamenjal, se moraš najprej posvetovati z mano.
Ne pa, da spletkariš za mojim hrbtom.
Kdo ti je povedal? –Cupa. –Preračunljivka je, Silvio.
Ona je hotela, da kandidiram, tebi pa govori, da sem povzpetniški.
Past mi je nastavila. –Poslušaj me, Santino.
Kdor ni z mano, je proti meni.
Letel bo iz stranke in bo politično obglavljen.
Užival si pod soncem. Zdaj boš stopil v temo.
Zaprt boš v temni sobi. Novinarji te ne bodo več iskali.
Naši te bodo spravili na slab glas, jaz te bom odpisal s šalo.
Ne zaslužim si tega. Uspel sem z lastnimi močmi.
En drek, Santino!
Če je kdo v Italiji uspel z lastnimi močmi, sem to jaz.
Ti si samo bedna politična pijavka, ki je imam poln kurac.
Silvio, rotim te.
Predsednik, telefon ste pustili doma.
Še ena Veronicina genialna domislica. Dan brez telefona.
Daljnogled.
Kaj je ta grozota? –Jaz sem jo naredila.
Saj ni slaba. Kiparstvo ti gre vse bolje od rok.
Kje je Mariano? –V vili. Zaradi morske bolezni.
Si osamljen? –Ne, ljubica.
Zvok morja me živcira. Marianova glasba bi se prilegla.
Agnelli je imel portret, ki mu ga je naredil Bacon. Midva Mariana.
In tvojo prelepo skulpturo.
Zakaj na tvojih televizijah nikoli ni bilo kulturnih oddaj?
Saj so bile. Ko je bil Mike. –Mike Bongiorno?
Kvize je vodil. –O splošni kulturi.
In zakaj si ga odpustil, ne da bi ga vsaj poklical?
Žena je rekla, da ga je prizadelo. –Odločitev ni bila moja.
Z njim sil začel. Dal ti je 30 let.
Želi samo, da ga pokličeš. –Saj bi ga, če bi imel telefon.
Antonella, imaš telefon pri sebi? –Ja.
Imaš Bongiornovo številko? –Ne.
No, vidiš.
Kaj je narobe? –Ne spoznam se na motorje. Kaj bova?
Zdaj veš, zakaj so mobilniki koristni.
Počakajva in uživajva.
Te ni strah praznine? –Ne, ker jo gledam od daleč.
Pri osmih sem se odločila, da ne bom opravila prvega obhajila.
In ga nisem.
Značajna ženska.
Zato sem si te tako zaželel. –Imela sem 24 let in sem bila lepa.
Ne, Veronica, ne bo držalo. Nisi bila lepa.
Bila si osupljivo lepa.
Bila sem koristna.
Pri 50 letih pa ne koristim ne sebi ne drugim.
Razumem te. Mori me ta strahoten občutek odvečnosti.
Martinez gre raje k Juventusu, jaz pa se ne morem vrniti v vlado.
Človek dejanj sem. Ne morem živeti brez projektov.
Zakaj ne morem uresničiti niti enega več?
Včasih sem tako nesrečen, da bi kupil še eno vilo.
20 jih že imava. Vse že imava.
Vse ni dovolj.
Kdo pa to pravi. –Jaz.
Če bi me rad spet osvojil, bi lahko šla v Kambodžo.
Na kakšen izlet in ogled angkorskih templjev.
Ljubica, te naročim pri Malteseju? Izjemen nevrolog je.
Se spomniš, kako si mi ves večer dvoril, preden sva začela hoditi?
To si mi že rekla, ampak res se ne spomnim.
Se spomniš vsaj pesmi, ko sva se prvič poljubila?
Ne, res se ne spomnim.
Spomniš se imen vseh služinčadi, ne pa najine pesmi?
Ljubezen so tudi take podrobnosti.
Je mogoče to ta pesem?
Poln kurac te že imam.
Silvio, moje premoženje je 1,7 milijarde $.
Sem 882. na Forbesovem seznamu najbogatejših na svetu.
Devetnajsti v Italiji.
Obogatel sem zaradi dveh dejavnikov.
Kot prvo, že dolgo sva družabnika.
In nikoli se nisem odpovedal svojim načelom.
Nasprotno, sledil sem jim.
Ampak po letih dobičkov
so naše stranke ogromno izgubile zaradi slabe naložbe.
Mea culpa, mea culpa.
Prevzamem vso odgovornost.
Zato ti predlagam nekaj, kar se ti bo mogoče, zdelo noro.
Vrnimo jim denar, Silvio.
Vrnimo jim.
Tega ne bi naredila nobena finančna družba.
Zato moramo to narediti mi. Poplačajmo škodo, hvaležni bodo.
Stalo nas bo 160 milijonov in razdelitev dividende,
ampak taka gesta bi pripeljala nove naložbe.
Dajmo, Silvio. Jaz pravim, da se splača biti dober.
Altruizem je najboljša oblika sebičnosti.
Tudi tega načela se držim.
Prav, Ennio. –Genij si.
Saj je bila tvoja zamisel. –Prav zato si genij.
Samo genij bi podaril 160 milijonov na predlog nekoga drugega.
Zdaj pa mi povej, zakaj si potrt.
25.000 ljudi.
Tako malo? –Ja. Tako malo.
Razumeš, da sem izgubil zaradi pičlih 25.000 glasov?
Drugače povedano, samo šest senatorjev razlike.
Tako je. –To te mori? Ne poznam te takega.
Kaj pa naj? –Preprosto.
Pridobi šest senatorjev na svojo stran.
Ob prvi nezaupnici bo vlada padla,
sledijo volitve, zmagaš in sestaviš novo vlado.
Naj pridobim šest senatorjev? –Kaj pa počneva že vse življenje.
Prodajava. Prodajalca sva. In to najboljša.
In kaj je prodajalec, Silvio?
Dvoje je. Prodajalec je osamljen človek.
To naju ne zanima, ker bi naju samo zamorilo.
Samo zapomniva si.
Prodajalec je osamljen človek, mogoče najbolj osamljen,
ker samo govori in ne posluša.
Naju zanima drugi vidik. Prodajalec je prepričevalec.
Ljudi prepričujemo.
Ljudje neradi kupujejo, bojijo se.
Tu smo na vrsti mi.
Prepričamo jih. O čem jih prepričamo?
O prednostih naših sanj.
Ne vstanemo od pogajalske mize,
dokler naše sanje niso tudi njihove, in potem kupijo.
Mi pa smo zadovoljni. Tega si me prav ti naučil.
Saj si najboljši prodajalec, kar sem jih v življenju spoznal.
To je bilo v prejšnjem življenju.
Tega sploh ne obvladam več. –Ljudje se ne spreminjajo, Silvio.
Nihče ne more iz svoje kože.
Zato se vsega spomniš.
Ko si pred leti še gradil, si ustvaril mesto.
Sredi gradbene krize si prodal vse stanovanjske bloke.
Ti si preusmeril letala, ki so letela nad Milanom 2,
ker je vrednost stanovanj strmoglavo padala.
Iz male lokalne televizije
si ustvaril največji zasebni imperij v Evropi in ga prodal Italijanom.
Moram nadaljevati? –Skratka …
Praviš, da moram šest senatorjev prepričati, naj prestopijo k meni?
Ja, točno to.
Pozovi jih, jih prepričaj in jim prodaj svoje sanje o prihodnosti.
Daj vse od sebe, Silvio.
Altruizem je najboljša oblika sebičnosti.
Ennio, sodelovanje s tabo je bila moja najboljša poteza.
Moja tudi, Silvio.
Moja tudi.
Prosim?
Dober večer, Elide.
Kdo je?
Augusto Pallotta, vodja trženja nepremičninske družbe Pallotta.
Se vam to zdi primerna ura za prodajanje stanovanj?
Ja, gospa. Saj dobri ljudje prav zvečer gojimo svoje sanje.
Nimam časa za neumnosti. –Jaz tudi ne.
Lahko vam zagotovim, da z mano ne zapravljate časa.
Odlično ga boste izkoristili. –Ne potrebujem stanovanja.
Vsak sanja, da bi imel stanovanje.
In če ga že ima, si želi večjega in udobnejšega.
Ali stanovanje za sina. Imate otroke?
Hčer. Poslušajte …
Si ne želite, da bi bila srečna kot v šolski predstavi pri 8 letih?
Ji ne bi radi nečesa podarili, da bo pozabila dan, ko ste jokali?
Ko vam je nežno rekla: Mama, saj imaš mene. Rada te imam.
Kdo ste? –Augusto Pallotta, gospa.
Prodal sem že več kot 15.000 stanovanj.
Jutri lahko preverite. Veste, kako mi je uspelo?
Ker ne prodajam samo stanovanj, temveč sanje.
Prepozno je za sanje. –Kdo to pravi? Nič še nisem rekel.
Nisem še omenil naših kreditov brez obresti.
Nisem vam še zaupal svojih sanj, vi pa meni svojih.
Gledam Jutrišnji dan na Canale 5. Zanima me, kako se konča.
Vam bom jaz povedal. Lepo se konča.
Loretta in Flavio se pobotata in dobita drugega otroka.
Si ne želite, da bi bilo vaše življenje podobno njunemu?
To željo lahko uresničim. Lahko jo uresničim.
Poslušajte, gospa. Tudi jaz nimam časa.
Odložil bi že, če ne bi gradili ravno blizu vas, v Borgu Romi.
Naši zbirajo imena domačinov in so mi dali vaše podatke.
Vendar ne prodam kar komurkoli.
Zanimajo me taki kot vi, dobri ljudje, ki jih nekaj teži.
V vašem glasu slišim bolečino globokega izvora.
Vem, da bi se je radi rešili. To si tudi zaslužite.
Me razumete, gospa?
Zaslužite si, da vas bolečina neha moriti, saj zanjo niste vi krivi.
Seveda nisem jaz kriva, če jo je prasec popihal s 24-letnico.
Poslušajte, gospa. Moški sem.
Zame bi bilo skoraj naravno opravičevati vašega moža.
Ampak v službi me cenijo, ker znam biti iskren.
Resnici na ljubo so moški omejena bitja.
Sužnji nezrelih skušnjav. Ne vidijo prihodnosti.
Potem pa jim žal.
Prepričan sem, da se je že skušal vrniti,
ker ni bil kos 24-letnici, in ste ga poslali v tri krasne.
Punca se ga je naveličala,
on pa se je vrnil z izgovori in obljubami.
Ampak izgovori in obljube so se vam zdeli obrabljeni.
Vi pa si zdaj želite nečesa novega.
In jaz sem angel noči, ki vam bo to podaril.
Kako veste vse to o meni?
Ker poznam scenarij življenja.
Človek ne postane najboljši prodajalec v Italiji,
če ne pozna bolečin in želja kupcev.
Nocoj sem izbral samo enega kupca.
Vas.
Zelo ste vsiljivi, ne zaupam vam. To bo zvijača. Po mojem ste goljuf.
Slišite?
Ste zamerili?
Oprostite, če sem vas užalila, ampak ne poznam vas.
No, pa nasvidenje.
120 m2 s pogledom na jug.
Kilometer od vaše ulice, zelo moderno gosposkem naselju.
Dnevna soba! Jaz sem visok 1,70 m.
Predstavljajte si, da ležim na tleh, in pomnožite s 7. Dolžina sten.
Balkoni so globoki 3,5 m, čez vso dolžino stanovanja so.
Povsod je klima, električne rolete.
Hladilnik priskrbimo mi, lahko ga upravljate z mobilnikom.
Tudi mobilnik vam damo. Tehnik vam bo dal navodila.
Hiša je krasna, ampak vse naselje je čudovito.
Do prijateljev iz drugih blokov lahko greste z golfskim vozičkom.
Pa še jezerce z labodi, dva bazena, eden je pokrit.
Savna, soba za masaže. Vratar dan in noč.
Veliko igrišče za vnuke, ki jih boste imeli.
Rekreacijski center z galerijo,
Manjši amfiteater, saj je kultura bistvenega pomena.
In pravi vulkan z ognjemetom za rojstnodnevne zabave.
Saj so tudi zabave pomembne.
Pa tenis, nogomet, fitnes, slaščičarna, picerija,
ribja in mesna restavracija.
In za konec, starodaven vrtiljak sredi trga.
Pa povejte, če nisem pomislil na vse.
Res ste pomislili na vse.
Pa je res kilometer od moje ulice? Ničesar nisem opazila.
Ker začnemo graditi čez en mesec. Čez šest mesecev bo vseljivo.
Ampak …
Na nekaj vas moram opozoriti. –Na kaj?
Malce dražje je od trenutnih cen.
To ni nujno ovira, če bom prodala mamino trgovino.
Me slišite?
Ste še tam?
Za vas bom vedno tukaj.
Prej ste vprašali, ali sem užaljen.
Nikoli nisem užaljen.
Če drugemu bi storila
tisto, kar meni si …
S tem ozadjem je kot grški bog.
Vedi, da bi te ubil.
Ti povem, zakaj?
Ker tukaj, na tem svetu,
ženske, kot si ti,
ne bi smele biti
za poštenjake, kot sem jaz.
Ženska.
Ti si res slaba ženska.
Te oči so zate jokale.
Solze od sramu.
Ženska.
Ti, ki hujša od kače si,
dušo si zastrupila mi.
Živeti ne morem več.
Ženska.
Veš, da sladka si kot med.
A pogled tvoj angelski
ukaniti le zna.
Ženska.
Ti najlepša ženska si.
Ljubim te in sovražim.
Ne morem te
pozabiti.
Enkratno. Čudovit si.
Veronica.
Silvio.
Zaljubila sem se vate.
Deratizacija.
Silvio, hvala, da si mi odpustil.
Poslušaj, govoril sem s stricem.
Zato sem ti odpustil. Kaj je rekel?
Tvoja zamisel o šestih senatorjih se mu zdi lepa, poetična.
A tudi nekoristna.
Potrebno je nekaj konkretnejšega.
Nekaj bolj gmotnega, pravi.
Razumem.
Senator, so vam kaj ponudili? –Prosil sem za sodavico Arnone.
Neverjetno, skoraj nikjer je nimajo. –Tu imamo vse.
Bi si ogledali vilo?
Z veseljem. –Kakšen je bil let? –Odličen.
Še enkrat hvala za zasebno letalo.
Kako je s sinom? Michele je, ne?
Dobro. Diplomiral je, zdaj išče službo.
Našel jo je. Gotovo imamo kaj v kateri od mojih družb.
Se jim niste morali odpovedati?
Dragi senator, naj vam povem o svojih sanjah.
Imate kaj proti, če tokrat jaz nekaj povem?
Želite, da prestopim na vašo stran
in da vam z drugimi petimi senatorji
pomagam zrušiti levosredinsko vlado, ki ji pripadam. Izdaja, torej.
Ampak izdajamo v ljubezni. V politiki si premislimo.
Sveta resnica.
Dvomim, da si bom premislil. Veste, zakaj?
Ne zato, ker označujete sodnike za prevratnike.
ali zato, ker ste kot hlevarja zaposlili mafijca.
Tudi zakoni ad personam, da bi še bolj obogateli
in se izognili zaporu, me ne motijo.
Ali ker je lastnik treh državnih televizij lahko predsednik vlade.
Ali ker je vaša politika samo populizem, ki izkorišča revnejše …
Če razlog niso te vaše teorije, potem oprostite,
ampak zakaj ste prišli tako daleč, da bi me zavrnili?
Hotel sem prestopiti k vam.
Ampak, ko sem vas čakal, me je nekaj prešinilo.
Kar je o vas rekel Javier Marias. –Bog, še eden: Kaj je pa ta rekel?
Rekel je, da se na mednarodnih srečanjih
vedete kot bi bili gostitelj, s šalami in burkami vred,
ker vas preganja močen kompleks manjvrednosti.
Zato ne morem prestopiti na vašo stran.
Ob vašem kompleksu manjvrednosti me je sram.
Pri svojih letih pa si tega ne morem več privoščiti.
Dragi senator, veste, kaj se zgodi,
ko nekdo uporabi psihologijo na meni?
Kaj se zgodi?
Nič.
Prav nič se ne zgodi.
In veste, kaj se zgodi, ko jaz uporabljam psihologijo na drugih?
Kaj?
Motor se zažene.
In začnem služiti denar.
Kako je s kulturno ustanovo, Rizzo?
Zadolžena je za dva milijona. Zato sem …
Prvi
Drugi
Tretji
Četrti
Tako, 20 sekund. V tem času moje družbe zaslužijo 2 milijona.
Kaj, če bi v naslednjem krogu glasoval za nas?
Peti
Bi Barletta lahko igrala nemško kanclerko?
Režiser je izbral nemško igralko. –V redu. Saj ne bi bila zame.
Pozna senatorja, ki bi ga rad pridobil.
Po mojem bi šlo. Barletta bo čisto v redu.
Hvala, zlat si.
Bi mi pomagal z Gardinovo? –Silvio, glede Gardinove …
Za Marietto se jim je zdela nekoliko preveč moderna.
Misliš? –Res pa je bila kar dobra.
Bodimo pošteni. Veš, v čem je težava?
Vse bi bile Ivana Orleanska, Mata Hari,
Rita Levi Montalcini, ko je dobila Nobelovo.
Same avše, ki ne znajo igrati. Saj dobro vem.
Kako je s senatorji? –Kar dobro.
Šesti
Silvio, si prebral? –Kaj? –Časopise.
Objavili so pogovore z Martinom. Tudi mene omenjajo.
Klicarijo me. Kaj naj?
Kot prvo, ne kliči me, ker ti gotovo prisluškujejo.
Grem.
Čakaj. In midva? –Kaj midva?
Zakaj si zdaj tako hladen?
Nisem hladen, prisluškujejo mi.
In moja vloga Terezije Avilske? Dolgo sem vadila.
Pa moja politična vloga?
Pa moj mednarodni ugled?
Pa odziv mojih otrok, ko bodo brali o tem?
Ženina ranjena čast? Ne kliči me več, Manuela.
Kam greš? –V Kambodžo. Gledat templje.
Si jezna name? –Ne. Nase.
Se res umikate iz desne sredine? –Ja, in to zelo nerada.
V mešano skupino grem.
Vsebina tistih telefonskih pogovorov je nesprejemljiva.
Zelo mi je žal prijateljstva z g. Berlusconijem,
ampak resnično nisem poznala te njegove temne plati.
Prizadeto se počutim kot poslanka njegove skupine.
predvsem pa kot ženska.
Gaia, pokloni mu pesem Mille lire Al mese.
Ni dobra, Silvio? –V Dubaju sem študirala žvižganje.
Ni samo sposobna, ampak tudi lepa.
Pripeljal sem jo, ker bi te zelo rada spoznala.
Lepo, Fabrizio. Zdaj pa jo kar odpelji. Tudi ti pojdi.
Draga Veronica.
Tudi jaz berem.
Tudi jaz imam najljubšega pisatelja.
Dino Buzzati je.
En odlomek znam na pamet.
Ko si na koktajlu in se bežno dotikaš hrbtov mladenk
ali med plesanjem pritiskaš trup ob mehke prsi,
v tistem trenutku je v zakajeni sobici
mladenič, ki dela
in ki, morda čemerno, počne to, kar bi moral ti.
No, tisti mladenič sem bil jaz.
Toda zdaj nisem več.
Vse najboljše zate.
Vse najboljše! –Ljubica moja.
30 let ni nič! Nič ni!
Življenje, življenje moje.
Srce mojega srca.
Ti moja prva ljubezen.
Prva in tudi zadnja bos.
Koliko noči te nisem videl.
In v objem te nisem stisnil.
Ne smeš sem.
Se hecaš? Direktor lokala sem.
Vseeno ne smeš sem. Pa še opozorilce.
Nikoli se ne šalim.
Solze točim zate le.
Življenje, življenje moje.
Srce mojega srca.
Ti moja prva ljubezen.
Prva in tudi zadnja boš.
Silvio, poznaš Sergia Morro?
Slišal sem zanj. –Upam, da same dobre stvari.
Ste prejeli pulover?
Menda, ja.
Kira mi je rekla, da si priredil zabavo z veliko dekleti.
Zelo smo se zabavali. –Oglasi se jutri, ko bo mirnejše.
Z največjim veseljem.
Dovolite, da vam predstavim svojo Tamaro.
Me veseli. Bi zaplesali, g. predsednik?
Zakaj pa ne.
Sem se dobro odrezal?
Mojbog, hvala.
Od kod si, Tamara? –Iz Rima, g. predsednik.
Potem sem spoznala Sergia in mu sledila v Tarent.
Mimogrede, Santino je še vedno zaljubljen vate.
Utrujen sem.
Kmalu bom odšel.
Živjo. –Dobro jutro.
Tamara je naredila tiramisu, da se oddolži za ogrlico.
Si najel vilo in jo napolnil z dekleti, da bi naredil vtis name?
Uspelo ti je.
Čestitam. –Za kaj? –Ker ste strmoglavili vlado.
Senatorji so bili genialna poteza. Po volitvah boste spet zavladali.
Prvi ministrski posvet bo v Neaplju. Mesto, ki ga ljubim, dušijo odpadki.
Jugu bom dal zagon z novimi delovnimi mesti, liberalizacijo,
nižjimi davki, razvojem in mostom čez Mesinsko ožino.
Tista Cupa Caiafa … –Vrhunsko se je zajebala.
Mislila je, da ne morem zrušiti vlade.
Potem je šla v mešano skupino, da bi mi zmešala štrene.
Zdaj ima svojo desno strankico in bi mi speljala nekaj stolčkov.
Jok, ničesar ne bo dobila. Kaj pa bi ti rad?
Sanjam o Evropskem parlamentu.
Ali pa kaj z javnimi deli, če bil osvojil kakšen razpis.
Zagret sem. –Predstavil ti bom par ljudi.
Sergio, tu bi priredil zabavo z dekleti. Koliko jih imaš?
28, g. predsednik.
Premalo. –Veliko več jih lahko najdem.
Naj bodo zanesljive. Lahko pridejo z mobilniki,
nočem pa, da se kaj snema.
Ne pozabi, vila je državna rezidenca.
Jasno. –Naj bodo preprosto oblečene.
In brez petk, nisva zelo visoka.
Pa nobene prostitutke. Še nikoli nisem plačal, rad osvajam.
Kje neki, saj vas imajo vse rade. Morijo me, da bi vas spoznale.
Odkar me je Playboy razglasil za najbolj seksi politika,
me oblegajo.
Ena me je vprašala, kaj mora narediti, da bo spala z mano.
Rekel sem ji, naj pokliče mojo tajnico.
Predlagam pico in šampanjec. Bo v redu?
Michele pa bo naredil domač sladoled za vse.
Pa brez drog. Tega ne dopuščam. –Seveda.
Tudi presenečenje imam, plesno … –Kdor želi, lahko prespi tukaj.
Velja.
Pripelji kakšno frendico. Naj bodo lepe, ne cipe.
Ti imaš diplomo, ne? Pridi z očali in časnikom v roki.
to mu dogaja. Ne razočaraj me Livia.
Boš prišla?
Dogajalo se bo vse živo, ne pusti se motiti.
Punce, pozajtrkujte, da zvadimo še enkrat.
Beda.
In? Zakaj si me hotel videti?
Da ti dam priložnost. –Ti meni? –Jaz tebi.
Dekleta iz Olgettine so tvoja. Potrebujem jih.
Vse so na počitnicah.
Dol mi visi. Zberi jih. Utapljaš se v dolgovih.
Pripelji mu jih in ti bom pomagal. –Ti meni?
Končal boš kot drek. Odplaknil te bo.
Ljubica. Spet bo akcija.
Velike sanje nas prežemajo.
Smo ljudstvo svobode.
Predsednik, s teboj smo.
Še dobro, da imamo te.
Živela Italija, Italija, ki hoče
še vedno verjeti v te sanje.
Predsednik, mi smo s teboj.
Še dobro, da imamo te.
Živela Italija, Italija, ki hoče še vedno verjeti v te sanje.
Predsednik, mi smo s teboj.
Še dobro, da imamo te.
Predsednik, to zate je.
Še dobro, da imamo te.
Si videl, koliko si jih je vzelo čas,
da so napisali knjigo proti meni?
Levico še kar begam.
Mislijo, da je vedno vse zapleteno.
V resnici pa je vse preprosto.
Vi premorete karizmo potoka.
V dolino prinašate svežino in blaginjo.
In odžejate ljudi.
Samo to.
Poslušajte, dekleta.
Jaz premorem karizmo potoka.
Roke ima kot kralj. Moral bi nositi prstan.
Sin se bo o njem učil v šoli. –Samo tu zaposluje 10.000 ljudi.
Misliš, da kdaj joče? –Žena je nora.
Ni tako nizek kot pravijo. –Nove oči mu dajo arabski čar.
Rada bi živela v njegovi glavi. –V admiralski uniformi me ubije.
Reci, da ni privid. –Ni.
Koliko lepotic imamo nocoj tu.
Čičerika moja, kako si lepa.
Hvala.
Povedal vam bom smešnico.
Veste, v čem je razlika med krščanstvom in komunizmom?
Ne.
Krščanstvo zapoveduje revščino.
Komunizem jo ustvarja.
Dobra.
Zdaj lahko greste plesat, če želite.
Michele ima za vse domač sladoled.
Lahko greste tudi na vrtiljak.
Karkoli želite. Pojdite se zabavat.
Pojdite.
Predsednik. Oprostite.
Glede moje želje, da postanem evropski poslanec.
Rad bi delil z vami nekaj misli o Gruziji …
Prosim te. Zakaj bi pokvaril vzdušje?
Stella.
Bi se prišla usest na moje koleno?
Mogoče pozneje.
Na stranišče moram.
Dovoli, Kira.
Kaj težiš? Odjebi.
Mislim, dekleta …
Veš, zakaj se to dogaja?
Ker sem zanj samo še ena dostopna stvar.
Ampak Stella je 10 let mlajša.
Se počutiš staro?
Počutim se neumno.
Zakaj vztrajaš?
Saj me nič ne stane.
Moškim pa je zelo všeč.
Ne, rada ga imaš.
Mogoče.
Predsednik. Kaj pa vi tu?
Nekaj bi ti rad pokazal.
Ni smešno?
Zelo …
Zelo lepo kožo imaš.
Se nam ne boš pridružila?
Tamle je veliko pomembnih starcev.
Taki, ki odločajo o usodi TV-igralcev.
Menda bi bila rada igralka.
Nisem prepričana.
Te zanima politika? Za evropske volitve potrebujem
prav taka mlada, bistra in lepa dekleta.
Rad bi pomladil ves parlament.
Z izjemo sebe.
Res imaš lepo kožo.
Usta
pa so še lepša.
Se tu nimaš lepo?
Sem lahko iskrena? –Saj si v hiši svoboščin.
Ne, ni mi všeč. –Zakaj ne?
Kaj je narobe? Imamo glasbo, veselje, dobro hrano.
In potem?
O tem
lahko odločaš samo ti.
Si jezna name?
Če sem bil kakorkoli nespoštljiv, se ti opravičujem.
Ne, niste bili.
Po svoje ste prijazni in kavalirski.
Kaj pa je narobe?
Vaš dah me spominja na dedkovega.
Ni ne dober ne slab. –Kakšen pa je?
Je pač dah starca.
Nisem vas hotela užaliti. –Nikoli nisem užaljen.
Neprijetno mi je. –Žal mi je. Zakaj?
Ker imam 20 let, vi pa 70.
Ker je pomilovanja vredno, da sem tu. Vi pa ste tudi.
Ko mi laskate in ko se mi opravičujete.
Pomilovanja vredno je, da ste se sezuli in prekrižali noge,
da bi sedeli kot mladenič.
Vse je pomilovanje vredno, predsednik.
In žalostno.
Z žalostjo pa se ničesar ne doseže.
Niti fuka.
Veselje je pri tvojih letih državljanska dolžnost.
Veselje je pri mojih letih samo želja.
Kam greš?
Bolje bo, da odidem.
Poletja je zame konec. –Ostani. Potem bomo zagnali vulkan.
Kje sva ga polomila, Sergio?
Ko sva mislila, da sva bolj prebrisana od njih.
Si noseča?
Bila sem.
Skači.
Prisegam, da bom zvest republiki.
Zvesto bom spoštoval njeno ustavo in zakone.
Svoje delo bom opravljal izključno v dobro države.
Gospa, kaj se je zgodilo? –Med begom sem izgubila protezo.
Priskrbel vam bom novo.
Hvala.
Visok sem 1,70 m.
Predstavljajte si, da ležim na tleh, in me pomnožite s štiri.
To je vaša dnevna soba.
Vsi boste v protipotresnih blokih, zgrajenih v rekordnem času.
L'Aquila bo dobila svoj New Town.
Kajti jaz vedno izpolnim svoje obljube.
Jezusa hočemo. Naj se vrne Jezus Kristus.
Pokliči Mika. Zelo trpi.
Govori se, da me vlada ne zanima več.
Da se samo posvečam dekletom.
Govoric bo samo še več,
če prihodni teden ne boš nagovoril OZN.
Križ me boli.
Kljub temu ti bodo dovolili, da kaj poveš.
Pošlji Santina. –Tebe hočejo … ne njega.
Razumljivo. –Še ena kočljiva nevšečnost je.
Menda so spisali nekakšen pravilnik,
ki ga je podprlo več zunanjih ministrov,
o tem, kako bi se moral vesti na mednarodnih srečanjih.
Brez poljubov, objemov,
trepljanja, šal, rogov in kukcev.
Jaz počnem, kar hočem.
Mojim volivcem je všeč, kako ravnam z drugimi državniki.
Vsaj šal se vzdrži, Silvio.
Kaj imajo proti šalam?
Kaj pa Churchill?
Njegove šale so se zapisale v zgodovino.
Churchill se je spopadal s svetovno vojno.
Vse je pripravljeno za masažo.
Paolo, se ti ne zdi, da bi mi morali posvetiti muzej?
Ne še.
New York?
Ne, Neapelj.
Dobrodošla doma. Ti je tempelj všeč? Zate sem ga dal zgraditi.
Kaj, če bi šla za konec tedna v hišo v Portofinu?
Ti ni jasno, zakaj sem se vrnila? –Zaradi premiere v operi.
In ker se človek hoje po Kambodži hitro naveliča.
Vrnila sem se, ker se hočem ločiti.
Menda ne verjameš levičarskim medijem?
Vse to je zarota, da bi me uničili.
Levica je kriva samo tega, da se te je usmilila.
Bodi za spremembo mož in ne klovn.
Nisi na TV-soočenju. Tu sva sama.
Mož in žena v najbolj bolečem trenutku propadlega zakona.
Prišla sem ti samo povedat, da bom prekinila najin zakon.
Zakaj? –Ker si bolan.
Kaj govoriš? –Psihiatra potrebuješ.
Prosim te, nehaj. Melodramatična si.
Mogoče sem lahko manj. –Krasno. Ni bila tu školjka?
Kaj je moški, soprog in oče, ki lovi mladoletnice?
Kaj je, predsednik vlade, ki vabi golazen in cipe, ki ga izsiljujejo?
Kaj je državnik, ki v Evropi kandidira s subretkami?
Sprevržen norec je. Sem bila zdaj kaj manj melodramatična?
Kaj je rekla Borbonijeva, ko te je videla na odru?
Dobra si bila, dragica. –Škoda, da te nisem slišala.
Ne boš me prizadel. Nisem bila dobra igralka.
Ne samo to. Tudi ti si bila subretka.
Takrat se jim je pač reklo drugače.
V redu. Ampak ne pozabi, da je ta subretka
mati treh tvojih otrok. –In poglej se zdaj.
Zato sem iskal družbo drugje.
Kaj se greš? Mi prodajaš floskule svojih lakajev?
Zanemarjeni mož išče tolažbo pri mladoletnicah in kurbah.
Kakšne mladoletnice. Noemi je hči socialista, ki ga že dolgo poznam.
Elio Letizia. V redu. Kdo je to?
Bil je Craxijev voznik. –Sinovi pravijo, daje bil Nicola.
Tega Letizie nihče ne pozna.
Govorila sva o neapeljskih kandidaturah.
Parfume prodaja.
Zakaj bi vodja stranke razpravljal o taki temi s trgovcem?
Veronica. Ne bodi smešna. –Saj nisem, ti si.
In pomilovanja vreden. Bolan si, Silvio.
Ne ker so ti všeč ženske, ampak ker imaš pomembnejše skrbi.
Imel si izjemno priložnost. Lahko bi se posvetil Italijanom.
Ker ti zanje ni bilo res mar. Mar ti je samo zase.
Zato si bolan.
In če bog obstaja, vedi, da ti tega nikoli ne bo odpustil.
Hotel si biti državnik.
Celo predsednik države.
Ampak ostal si trgovski zastopnik.
Nekoč si bil vsaj prodajalec. V vladi pa si začel razprodajati.
Razprodal si kulturo, upanje ljudi, dostojanstvo žensk in mene.
Razprodal sem te?
Postavil sem te v središče sveta,
ki te je pozabljal, še preden bi se te lahko spet spomnil.
S kakšno pravico me tako napadaš?
Kaj pa si dosegla v življenju, da si me drzneš tako obsojati?
Misliš, da imaš to pravico, ker si skrbela za tri otroke?
Naj ti še jaz povem, kdo si.
Si ženska brez življenjskosti. Hladna si, uradna.
Ustvarila si svet, poln neznosnih pravil.
Vsak nasmeh moraš pretehtati. Kakšno življenje je to?
Mogoče nimam pravil, sem pa vsaj živ.
Na koncu bom lahko rekel, da sem izkoristil življenje.
Ti pa misliš, da je življenje dolga, mučna odgovornost.
To je še bolj žalostno od mojega vedenja.
Nobene vneme nimaš.
Tvoje trapaste filozofske teorije, templji, skulpture.
Sama navlaka. Navlaka.
Utvare tistih, ki bežijo od življenja.
Ti pa si se lahko zatekla pred življenjem bede in ponižanj.
Zaradi mojega denarja.
Zate in za najine otroke sem si umazal roke.
In to bolje od kogarkoli drugega.
Zgradil sem finančni in politični imperij.
V redu, Silvio.
Od nekdaj nam razlagaš, kako si genialen.
Ti nekaj povem? To sploh ni res.
Nisi tako spreten. Tvoja podjetniška spretnost je goljufanje.
Kako si naivna.
Kaj misliš, kaj počnejo drugi podjetniki tu in po svetu?
Misliš, da so vsi razen mene poštenjaki?
Razkril ti bom dejstvo, ki se ni prikradlo v tvoj mehurček.
Vsi so kot jaz.
Vsi bi se izognili oviram ali jih odpravili.
Ampak jaz sem to naredil bolje od vseh, ker sem najboljši.
Si samo otrok, ki se boji smrti.
S tabo sem dolžna biti povsem odkrita.
Nisi dober. Preživel si zaradi Craxija.
In takih, ki so si mazali roke namesto tebe.
In so zato pristali v zaporu. In tvoje ljube televizije?
Žal mi je, Silvio, ampak ničesar nisi izumil.
Program si napihnil z oglasi, reklamami, telenovelami,
vulgarnostjo, starimi filmi in bedastimi kvizi.
Rad se bahaš, ampak nisi toliko vreden.
Si vsa ta leta mislila. da nimam dobrih lastnosti?
Zakaj si potem ostala z mano?
Tebe in tvoje butce
so v vladi gnali samo sla, nečimrnost in grabežljivost.
Te denar po ločitvi ne bo zanimal? Se mu boš odpovedala?
Samo na svoje otroke mislim. –Alibi vseh žensk, ki se ločujejo.
Odgovori. –Smiliš se mi.
Ti in tvoji prijatelji.
Kot bi prišli iz Totojeve komedije.
Deželani z denarjem v žimnici, gizdalinskim glasom
in jezikom do tal, ker ste videli plesalke iz varieteja.
To ste. Stara komedija, ki se izdaja za sodobno.
Nisi mi odgovorila, draga.
Zakaj si tako dolgo ostala z mano,
če se ti je zdelo, da nimam dobrih lastnosti?
Povej mi, prosim. –Ti mi tokrat nekaj pojasni.
To te vsi sprašujejo. Od kod izvira tvoje bogastvo?
Oče mi je posodil 30 milijonov lir, da sem lahko začel.
Ni res. Dal ti je 113 milijard lir.
In nihče ne ve, od kod so se vzele. Povej mi.
Izkoriščam pravico do molka.
Nisem sodnik.
To je zame odgovor.
Ti nisi odgovorila.
Nikoli se ne razkriješ.
Tudi meni ne.
Si neverjetno dolg,
neprekinjen nastop.
Pa ti?
Kar se greš, ni samo dolg nastop?
Zaljubil sem se v preprosto Emilijko.
Kako lep bolonjski naglas si imela.
Kaj je ostalo od tistega bistrega, radoživega dekleta, polnega sanj?
Brez razloga se mečeš ven, vedno si nedostopna,
razdražljiva, zapeta.
Res je, da se ne razkrivam, ampak tudi ti …
Ne prepoznam te več.
Kaj je ostalo od tistega dekleta?
Nič.
Nič ni ostalo.
Postarala sem se.
Grdo sem se postarala. –Zaradi mene? –Nisem rekla tega.
Odgovori mi, prosim.
Zakaj si ves ta čas ostala z mano,
če se ti je zdelo, da nimam dobrih lastnosti?
Ker sem bila zaljubljena.
Tisto je bila tvoja dobra lastnost.
Osvojil si moje srce.
Pokliči Mika.
Prizadel si ga.
Gospod, odhajam.
Kam greš? –Kako kam? Na Otok slavnih.
Z dvema kovčkoma? Še zobne ščetke ne smeš imeti.
Skril jih bom. Kaj imaš s sabo?
Mocarelo, provolo, aparat za kavo. –Kmalu se vrni.
Šele čez čas, če bom zmagal. –Potem boš kmalu nazaj.
Zakaj nočejo, da vladam.
Zakaj nočejo, da upravljam državo, kot sem svoje družbe?
Levičarski sodniki me samo morijo s sodnimi obravnavami,
politični nasprotniki me vsak dan napadajo.
Vsi morbidno vohljajo po moji zasebnosti, ne razumem.
Kaj pa si pričakoval?
Si mislil, da boš lahko najbogatejši Italijan,
potem še predsednik vlade, in da te bodo vsi imeli radi?
Ja.
Prav to sem pričakoval.
Potem nisi izstopil s križarke, kjer sva nastopala kot mulca.
Mogoče se sploh nisem vkrcal.
Veš, kaj? Pred nekaj dnevi sem bral revijo.
Objavili so vse fotografije tvojih domnevnih ljubic.
Opazil sem,
da so vse podobne Veronici.
Poskusi še enkrat, Silvio.
Enkrat je bilo tu dekle. Stella ji je bilo ime.
Približal sem se ji in mi je rekla …
Vaš dah me spominja ne dedkovega.
Ni ne dober
ne slab, je pač dah starca.
Nisem si ji upal razkriti,
da z njenim dedkom
očitno uporabljava
isto znamko tablet za čiščenje zobne proteze.
Prepozno je, da bi spet osvojil Veronico.
Moje velike sanje
so postale nočne more.
Ženo je zelo skrbelo zame, ko so me odpustili.
Mislila je, da me je prizadelo. Saj me tudi je.
Ker me nisi odpustil ti.
Daniela je govorila: Zakaj te Silvio ne pokliče?
Ogromno let sta sodelovala.
Odgovarjal sem ji: Bo že poklical, ko bo imel čas.
Prav sem imel.
Potrt si, Silvio.
Prvič te vidim potrtega.
Užival sem samo, kadar sem prodajal stanovanja.
Z Biagijem mi je ušlo, da sem se hotel izogniti zaporu
ohranil nadzor nad televizijami.
Ampak res sem hotel nekaj narediti za državo.
Kot sem rekel ob vstopu v politiko, resnično ljubim Italijo.
Nihče mi ni verjel, Mike. Nihče.
Govorijo, da nisem izpolnil nobene obljube.
Da se po vseh teh aferah moja politična kariera končuje.
Misliš, da se res? –Ne vem. Silvio. Ne sledim politiki.
Ko sem še smučal, mi je v koči neka gospa rekla:
G. Bongiorno, kdo ste v resnici?
Stisnilo me je.
Ker nisem vedel.
Veš, v čem sva si različna, Mike?
Ti imaš tu notri samo spomine, jaz pa načrte.
Kako nenavaden poklic si imel.
Vse življenje si vodil kvize. Malce butasto delo, če pomisliš.
Kaj? –Lahko prespiš tukaj.
Hvala, Silvio,
ampak Daniela bo mirnejša, če se vrnem v Milano.
Prav.
Ko boš naslednjič na obisku, bomo vklopili vulkan.
Dobrodošli! Vaš predsednik vlade
Na milijone dobrih vzmetnic … –Družina Doria je odpotovala …
Giorgia, 32 let. Ti si se družila z njimi.
Novi model je še boljši. –Nekaj tisoč evrov …
V živo iz L'Aquile
Gor, gor.
Tako, počasi. Tako. Počasi.
Kmalu bo zunaj. Tako dviguj.
Še.
Še malo dvigni.
Tako.
Tu je.
Vidim jo.
Počasi spuščaj. Spuščaj. Dol.
Tako.
Odlično.
Prijeli ga bodo. Spuščaj.
Spusti. Počasi.
Počasi.
Spusti. Spusti, počasi. Položili ga bodo.
Še malo.
Na tleh je, odlično.
Patriziu
ONI
Prevedel Luka Pieri
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija