God eftermiddag, Brandon High School.
I aften er en vigtig aften for skolen,
en aften med utrolige optrædener af Squirrel Girl og Ms. Marvel.
Når man er teenager, og man vokser op
og finder ud af, hvem man er,
findes der ikke en bedre måde at gøre det på
og udforske det end gennem drama og skuespil.
Men eleverne er under et stort pres.
Hver gang de optræder foran deres skole,
er deres ry i fare.
Jeg troede aldrig, jeg ville stå på en scene og sige noget.
Hver gang jeg står deroppe, glemmer jeg med det samme min replik.
Teater tvinger en til at komme ud af sin tryghedszone.
-Åh, nej. -Det kommer til at gå fint.
-Tre minutter! -Hej.
Jeg er lidt nervøs. Jeg har sommerfugle i maven.
Stykkets budskab er at gøre det, man er bange for.
-Okay. Det er nu. -Jeg stiller mig parat.
Og det gør vi alle.
Tre måneder tidligere
Brandon, Florida, er en by, hvis centrum er en motorvej.
Og alting startede ved motorvejen...
Brandon High School Teaterafdelingen, instruktør
...og så er der langsomt blevet bygget væk fra motorvejen.
Brandon er kendt som et sted, man kan overnatte...
Rektor for Brandon High School
...mellem storbyen Tampa og Plant City, som ligger på landet.
Brandon High School er et meget traditionelt gymnasium.
Det er et typisk gymnasium, ikke ligesom dem på TV.
Det er det virkelige liv.
Vi har omkring 1.800 elever i år.
Vi har elever med forskellige baggrunde,
så omkring 68% af eleverne får gratis eller billigere frokost.
Når vores elever kommer her,
leder mange af dem efter omsorg eller et slags rigtigt hjem,
fordi mange af dem ikke får det derhjemme.
I dag spiller vores drengetennishold mod East Bay.
Softballholdet spiller mod Durant, og baseballholdet mod Newsome.
Begge bliver spillet herhjemme kl. 19. Held og lykke, Eagles.
Brandon High School er kendt for dets sportsprogrammer,
at have vundet mange mesterskaber,
og ikke nødvendigvis for dets teaterprogram.
Jeg kan huske, da jeg gik i gymnasiet...
Brandon High School Teaterafdelingen, instruktør
...havde jeg min teaterfamilie, og det ville jeg gerne give til eleverne.
Courtney nævnte, at hun gerne ville undervise drama fuldtid.
Teater var en aktivitet, man kunne gå til efter timerne.
Det var ikke et etableret fuldtidsprogram med seks timer om dagen.
Jeg sagde: "Vi skal have flere elever, hvis vi skal udbyde faget.
Vi har brug for elever, som vil have faget."
Hun ledte efter noget, som engagerede eleverne,
og hun fik deres input og feedback,
og teaterstykkerne fra Marvel var det, der fik dem op at køre.
Da jeg ledte efter stykker, vi skulle spille i år,
skilte Marvel Spotlight-stykkerne sig ud.
De er en samling af stykker om karaktererne i Marveluniverset,
og alle gymnasier kan opføre dem.
Alle stykkerne er skrevet til gymnasier.
De er skrevet til gymnasieelever og deres sted i livet
og ting, som de kæmper med, og som de måske ikke indser,
at de kæmper med, fordi det sker for en superhelt.
Interessen for og kærligheden til Marvel, som jeg så blandt eleverne,
fik mig til at tænke: "Det her bliver godt."
Måske bliver flere interesserede i teaterprogrammet...
...og selv hvis der ikke gør, vil mine elever måske få noget ud af det.
Hej, folkens. Går det godt?
Bare kom ind.
Ingen mobiler. Sluk for dem, eller læg dem ned i tasken.
Jeg har to klasser, der skal optræde i år.
Læg jeres ting væk.
I får kun brug for en blyant, og jeres tasker skal ligge derovre.
Det tidlige eftermiddagshold skal opføre Ms. Marvel.
Det er et begynderhold.
De fleste af dem har aldrig haft en teatertime før.
Jeg giver jer noget papir med nogle replikker på.
Det bliver måske ikke en del rolle, I får,
men jeg vil gerne se, hvilke valg I tager, når I læser op.
Giver det mening?
Jeg fik stukket et papir i hånden
og fik at vide, at jeg kun havde et par minutter og så "Bum!"
Det tidlige eftermiddagshold
Så skulle jeg gøre det.
På bagsiden er forresten Ms. Marvels baggrundshistorie.
Da frk. Kyle fortalte os, at vi skulle opføre det her Marvelstykke,
var mange af os spændte.
I skal også være et godt publikum.
Så hvad skal man gøre efter en audition?
Lad os komme i gang.
Når du er klar, så tag en dyb indånding. Du kan godt.
Er du klar? Godt.
På vej til auditionen, følte jeg, at jeg havde alting under kontrol.
Men da jeg stod i rampelyset...
Det tidlige eftermiddagshold
...glemte jeg alt.
Jeg var nervøs, fordi jeg ikke vidste...
Det tidlige eftermiddagshold
...hvordan det ville gå. Det var første gang.
Det var nervepirrende og skræmmende.
Jeg vil gerne have rollen som Kamala Khan.
Hun er en interessant karakter,
og jeg kan se mig selv mere i hende
end alle andre superhelte, jeg har læst eller set.
Hun har en lille smule af alle superhelte i sig,
samtidig med at hun bare er en normal pige.
Ms. Marvel handler om Kamala Khan.
Hun er en gymnasieelev,
og hun har mange forskellige kræfter.
Hun har kæmpe knytnæver.
Hun kan få sine hænder og fødder til at vokse.
"Det kan du godt glemme, træ.
Hvis jeg kan besejre tyve og skurke, kan jeg også besejre dig."
Hun redder en persons liv,
og det er der, hun tænker: "Jeg kunne faktisk være en superhelt."
"Sikke en aften. Jeg var listig. Jeg var fræk. Jeg var stærk.
Jeg var fantastisk."
Men hun lever et dobbeltliv. Hun er superhelt om natten...
Det tidlige eftermiddagshold
...og helt almindelig elev om dagen.
Alle i skolen lægger mærke til, at Kamala ikke har tid til skolen.
Bruno, hendes gode ven, beskytter hendes hemmelighed.
"Ja, jeg kunne godt lide hende,
men hun var vist aldrig interesseret i mig."
"Hun har et slags deltidsjob."
"I aften var min bedste kamp nogensinde.
Jeg er sikker på, jeg er på forsiden af alle aviser."
"Ms. Marvel, Jersey Citys nye, lokale helt."
"Hvorfor kom jeg ikke i nyhederne?"
Hun vil bare have anerkendelse for sit hårde arbejde.
Hun kæmper altid for det, og hun er træt af ikke at få det.
Det tidlige eftermiddagshold
"Hvad med på min yndlingsside for fanfiction?
Intet?"
Det gør hende lidt demotiveret,
så hun skriver historier om sine egne heltegerninger.
"Som man siger: 'Hvis man skal have noget gjort ordentligt, må man gøre det selv.'"
Til sidst indser Kamala,
at hun bliver nødt til at komme væk fra sin computer.
Det er vigtigt, hvordan hun ser sig selv, og ikke hvordan andre ser hende.
Tak.
Okay. Lad os komme i gang.
I det sene eftermiddagshold underviser jeg øvede og rutinerede.
De har haft drama før på gymnasiet.
Andrew.
De skal opføre Squirrel Girl Goes to College.
Joey.
Stykket er helt anderledes.
Den sene eftermiddagshold
Det er ikke specielt seriøst eller dystert.
Det er mere komisk.
Dem, der gerne vil vise, at de kan klare de store roller,
skal prøve at skille sig ud fra mængden.
Jeg ville rigtig gerne have rollen som Squirrel Girl.
Madi, din tur.
Jeg kan relatere til hende.
At være en superhelt handler om ens personlighed og ens mentale styrke.
-Går det? -Når du er klar.
Jeg vil gerne udfordre mig selv og sige: "Sådan kan jeg være."
Det sene eftermiddagshold
"Jeg kan være en Marvelsuperhelt."
Squirrel Girl Goes to College handler om Doreen Green,
som har fået egernevner og evnen til at tale med egern.
Det sene eftermiddagshold
Doreen skal starte på universitetet.
Hun tager sin bedste ven Tippy-Toe med, som er et egern.
Men Doreen vil gerne have menneskevenner.
"Nu hvor jeg er voksen, er rigtige menneskevenner..."
"...bare mennesker."
Hun får to gode venner, Nancy og Tomás,
men hun er en superhelt og kæmper med:
"Burde jeg betro dig med min hemmelighed?"
"Tænk, hvis de går i panik?"
"Hvad hvis min hemmelighed bare er en byrde for dem?"
Men der kommer M.O.D.O.C. ind i billedet.
Det sene eftermiddagshold
"Jeg vil forbinde deres hjerner til min, suge al deres viden ud..."
"...lave det om til kode og overtage verden."
M.O.D.O.C. er en typisk skurk. Han er ude efter Squirrel Girl...
Det sene eftermiddagshold
...og vil gerne overtage verden, alle skurkes drøm.
Til sidst...
Det sene eftermiddagshold
...ser man hende kæmpe sammen med sine venner,
og de stopper M.O.D.O.C., fordi hun afslører, hvem hun er.
Moralen er, at man skal stole på sine venner.
Man skal stole på dem, man holder af.
Tak.
Det var det.
Tak.
Vent, det her er mit næste fag.
10 uger til forestillingen
Det er altid stressende at besætte roller,
men jeg har truffet mine valg ud fra vores auditions.
Jeg forsøger at være objektiv.
Jeg ved, at nogle af dem bliver skuffede.
Jeg ved, at andre vil se på listen,
og så håber jeg, det gør dem glade og spændte, at jeg tror på dem...
...for de skal også lære noget undervejs.
Det handler om at lære. Det er ikke bare: "Op på scenen. Gør det."
-Åh, mand. Jeg glæder mig. -Hvad mon vi har fået?
Jeg har sagt, jeg tror, du får M.O.D.O.C., og jeg får Doom.
-Hvis jeg får M.O.D.O.C., så... -Det bliver noget af en duo.
Alle begynder på omkring samme niveau,
og de skal arbejde sammen,
og det skal blive til deres stykke, deres ejerskab.
Hvis de tager ejerskab over deres roller, bliver det en succes.
-Den er ikke hængt op endnu. Men snart! -Ikke endnu.
Åh, mand!
-Jeg troede, jeg hørte fodtrin. -Kommer hun nu?
Det sker nu! Rowan løber herover.
-Det sker nu. -Det er ikke Rowan.
-Flyt jer. -Flyt jer, folkens.
-Kom nu. -Jeg er her nu.
-Er det listen med navne? -Hvad...
-Bliv der. -Bliv her.
Bliv, til døren lukker.
-Det her er døren. Bliv der. -Jeg holder på Shorty.
-Jeg er Brightmind. -Åh, mand!
-M.O.D.O.C.! -Er du M.O.D.O.C.?
Jeg fik M.O.D.O.C., superskurken.
Jeg vil tilføre rollen noget sort humor.
Noget skurkeagtigt,
men stadig sjovt, fordi det er et gymnasiestykke.
Jeg er Doreen!
Åh, mand!
Jeg fik Doreen. Jeg er Squirrel Girl.
Det var derfor, jeg var sådan...
Det overraskede mig bestemt.
Ens hoved eksploderer, og så er der konfetti overalt.
Jeg fik hovedrollen!
Jeg vidste, du kunne. Se? Jeg sagde det.
Jeg fik rollen som Kamala Khan.
Jeg er superspændt på det.
Jeg ryster så meget. Tag din mobil.
Jeg tror, jeg er gået i chok.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal have det.
Hvor er du?
Jeg er nogen i bunden.
-Nå, du er Mike. -Lige der.
Så du er Brunos kæreste.
Okay.
Jeg er spændt, og det betyder meget for mig at være med i stykket.
Jeg ryster ikke. Jeg har al min begejstring indeni.
Men når jeg kommer hjem, så...
På telefonen - Madis mor
-Hej. -Hej. Gæt, hvad der er sket?
Hvad?
Jeg er Squirrel Girl.
Jubi!
Jeg ved det.
Åh, wow, Madi!
Ja, det er helt vildt.
Frk. Kyle sagde, at vi skulle opføre et Marvelstykke,
og jeg troede aldrig, at nogen som mig ville få en rolle.
Jeg håbede, men jeg ville ikke håbe for meget.
Ved du, hvad jeg mener?
-Jeg må ikke håbe for meget... -Men da jeg så Squirrel Girl...
Da jeg så hende, blev jeg overrasket.
Hun var tyk, hun havde kurver,
hun havde rødt hår, og hun havde fregner.
Jeg tænkte: "Wow. Er det en superhelt?"
Godt gået!
Tillykke!
Tak.
Jeg elsker dig. Jeg må løbe, men jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
Okay, farvel.
Farvel.
Det er min mor.
-Okay, gutter, lad os komme i gang. -Javel.
9 uger til forestillingen
Kom, kom, kom.
Læg jeres tasker og mobiler væk. I skal kun bruge blyant og manuskript.
Regiforberedelse
Okay. Så prøver vi. Side 26.
Følg med, selvom I ikke er på siden, okay?
Okay.
Bri skal til at kravle ud af vinduet...
...langs bordet og...
"Har brug for mad."
"Er det sådan, min datter er opdraget?"
"Hvordan forklarer du det her?"
Budskabet i Ms. Marvel om, at man skal tro på sig selv
og undersøge, hvordan man ser sig selv,
er vigtigt for teenagere.
"Ingen ved, hvem Ms. Marvel er."
"Ssh, du vil vel ikke have, hele skolen regner det ud."
Fordi de er omringet af så meget negativitet...
"Og da hun faldt af brandtrappen,
kunne jeg ikke lade være. Jeg hylede af grin."
"Jeg kan se det for mig."
"Kalder hun sig selv Ms. Marvel? Det burde være Ms. Katastrofe."
I skal alle le.
"Jeg håber virkelig, nogen kunne lide min fanfiction.
Efter den dag, jeg har haft?
Notifikation fra Google! Er jeg i nyhederne?
Ammi, hvad laver du her?
Ammi, ikke her. Det her er superhelteting.
Du ville ikke kunne forstå det."
Jeg har altid elsket at spille skuespil, siden jeg var lille.
Jeg plejede at opføre små teaterstykker for min familie.
Hele min familie støttede mig og sagde:
"Du bliver en stjerne en dag. Du skal nok klare dig."
Da jeg blev ældre og stadig var interesseret i det,
fortalte en ven mig om Blake High School.
Det er et kunstnerisk gymnasium, og jeg søgte ind på dramalinjen.
Jeg troede ikke, jeg ville komme ind, men det gjorde jeg, og jeg...
Jeg var så glad.
Første uge havde vi allerede en audition til et stykke.
Jeg lod, som om jeg vidste, hvad jeg lavede,
men jeg havde aldrig set et teaterstykke,
og det gik forfærdeligt.
Jeg endte med at tude, fordi jeg ydmygede mig selv.
Som tiden gik, blev jeg mere og mere nervøs.
Jeg havde det svært.
Så min mor fik mig ud af Blake.
Hun skrev mig op til Brandon.
Da jeg forlod Blake, følte jeg... at jeg smed min drøm væk.
Okay. Er I klar? Lad os starte.
Men så mødte jeg frk. Kyle.
Okay, Jessica... hvor end hun er. Der er hun.
Jeg kunne tale privat med frk. Kyle.
Da vi startede med stykket, spurgte hun:
"Hvordan relaterer du til din karakter, og hvad kæmper hun med?"
Det kan du godt glemme, træ.
Hvis jeg kan besejre tyve og skurke, kan jeg også besejre dig.
Kamala er nørdet og sjov.
Hun har en lille gruppe venner, og hun vil gerne accepteres.
Hun spiller en rolle foran andre.
Senere finder hun ud af, at den rolle ikke er, hvem hun er,
og at hun ikke bliver accepteret sådan.
Så snart hun bliver sig selv, bliver hun accepteret.
Og så snart jeg var mig selv...
I aften var min bedste kamp nogensinde.
...fik jeg rollen som Kamala.
"Ms. Marvel, Jersey Citys nye, lokale helt."
At give Briana rollen som Kamala vil give hende modet
til at vise, hvor god hun rent faktisk er.
Mine drømme er ikke ovre.
Det her er bare begyndelsen.
Det var en aften som alle andre i Jersey City.
Vent, det er den forkerte replik.
Det var sent om aftenen,
og Jersey City Deli var ved at blive røvet.
8 uger til forestillingen
Jeg har brug for seks stole.
Syv stole. Jeg løj.
-Syv stole? -Syv stole.
En af dem skal stå her.
Joey, i denne her scene går du igennem, mens du taler med dem.
Vi er ikke blevet bedre til replikkerne eller i forestillingen generelt,
men nu ved alle, hvem deres karakterer er.
"Jeg er jeres vikar, professor M.O.D.O.C.,
M-O-D-O-C."
Min karakter er M.O.D.O.C.
Jeg kan relatere til, at han planlægger alting.
Han ved, hvad han vil gøre, før han gør det.
"Jeg har hørt, at I er de klogeste studerende på Empire State University.
Så jeg ved, I kan løse dette problem."
Tavle.
Når jeg sætter mig selv et mål, så opnår jeg det.
"Men det problem er en svær nød at knække."
"Lige præcis."
"Tak for i dag."
Det sene hold er ved at blive mere trygge,
men det tidlige hold er stadig et introduktionsfag.
Husk, at jeres krop skal være vendt mod publikum.
Begynd her, hvor hun står op,
så ved Captain Marvel, Iron Man. Okay?
De er ved at blive vant til processen nu.
"Et spejl er mest værdifuldt, når det er i stykker. Giv dit hjerte..."
Var det din replik?
-Jeg var ikke færdig. -Nå?
-Det er fint. -Okay.
"Et spejl er mest værdifuldt, når det er i stykker.
Giv dit sande hjerte væk. Lad din stolthed forsvinde."
Gutter...
-Er det min replik? -Ja.
Okay. "Giv dit sande hjerte væk. Lad din stolthed forsvinde."
Et spejl er mest værdifuldt, når det er i stykker.
Er du okay? Hvad er der galt?
-Hvad laver du? -Okay.
Jeg prøvede at...
Jeg vidste ikke, hvor jeg skulle gå hen.
Jeg ved, at jeg skal række min arm ud.
Jeg ved, hvor jeg burde gå henne...
Selvom det er et valgfag, og jeg ikke valgte det selv,
er jeg faktisk glad for, at skolen valgte det for mig.
Før jeg havde denne her time,
troede jeg aldrig, jeg ville stå på en scene og sige noget.
Jeg ved ikke. Det betyder meget for mig, fordi jeg plejede...
Jeg er stadig en smule usikker.
Jeg er bange for, at jeg gør det dårligt, og at alle griner.
Jeg kan dog relatere til Kamala Khan...
...for hun prøvede at passe ind,
og jeg har selv prøvet at passe ind før, men det har aldrig virket.
Jeg blev født i Bayamón, Puerto Rice,
og som barn blev jeg diagnosticeret med kræft.
Jeg skulle være på hospitalet i et par år.
Da kræften var væk, blev mine forældre skilt,
og så endte vi med at flytte til Texas.
Siden da har det bare været mig og min mor.
Vi talte et andet sprog, og vi var en anden race,
så det var svært for os at passe ind.
Men omkring tre år siden flyttede vi til Brandon...
...og så mødte jeg Briana.
Ery er min bedste ven.
Vi bor lige ved siden af hinanden.
Jeg ved, Ery har en del angst.
Jeg har haft en del angst.
Det er hårdt at opleve, fordi det nedbryder en
og gør, at man ikke gør de ting, man har lyst til.
Briana er meget hjælpsom.
Hun beroliger mig, når hun er der, når jeg øver mig.
Hun dømmer mig ikke.
Hun taler højt, så det kan jeg også gøre.
"At være en helt handler ikke om, hvor stolt man er,
eller hvor glamourøs man ser ud, når man skal redde verden.
Det handler om at blive ved..."
"...blive ved med at gøre det rette,
-uanset hvad." -"...uanset hvad."
Jeg har været igennem det samme.
Det tog mig mange år at turde være åben,
og jeg vil ikke have, at hun skal gå igennem det.
Hun har muligheden for at vise sig selv nu,
og jeg vil have, at hun tager den.
Hun lærte mig, at det er bedre at være anderledes end at passe ind.
Jeg har savnet hendes venskab hele mit liv.
Og hvad tænker I om stykket?
4 uger til forestillingen
-Jeg tror... -Jeg kan godt lide det.
Hvad med dig, Rori? Kan du lide det?
Kan en af drengene have en lyserød kappe på?
-Jeg mener... -Hvad sker der med mit træ?
Jeg laver et træ, hvilket jeg ikke kan her...
Teaterteknikelev
...fordi vi ikke må bruge elektrisk værktøj.
Så jeg skal lave træet derhjemme...
...og jeg har ikke ret mange ting at lave.
Jeg er ham, der lavet træet, og det er det.
Nu opfører vi teaterstykket, som det skal være.
I må se i jeres manuskripter, så længe I ikke er på scenen.
Okay? Så starter vi.
I dag må eleverne ikke bruge deres manuskript,
hvilket betyder, at de skal huske det hele udenad.
Vent, hvad? Det var ikke den rigtige scene.
Jeg har mange replikker i denne her.
Det tidlige hold fungerer anderledes.
Jamaul, du skal være på scenen nu. Flyt den herover.
Vi har tolv skuespillere, som aldrig har prøvet det før...
Lige der. Perfekt. Godt.
-Men de lærer det. -Skal jeg være her eller hvad?
-Ja, det skal du. -Det er allerede gået galt.
Du får et clipboard, så kan du lave noget.
-Lad os lige se dig igen... -Du kan bare starte der.
-Jeg går bare igennem. -Så gå fremad.
Hvad er den første replik? "Hej?"
-Ja. -Okay.
-Hej. -Hej.
Bruger I de her ekstra solcellepaneler?
Nej.
Har I noget imod, hvis jeg...
Kom så, Bri.
Mange af dem spiller flere karakterer, så det tager længere tid med dem.
"Har I hørt om den manglende ligestilling? Ud af de 15 millioner piger..."
-Rolig nu. -Det går fint. Træk vejret.
Jeg kan huske de små roller, men de store...
...kommer til at tage et stykke tid at huske.
"Du er en stærk, uafhængig, tapper, modig kvinde,
og du er smuk, som du er."
Okay, så tager vi en pause. Kom herud, allesammen.
Så...
...da jeg sagde intet manus, mente jeg intet manus, ikke?
-Jo. -Jo.
I skal nærlæse jeres replikker,
også regibemærkningerne. Okay?
På den kalender, jeg gav jer, stod der tidspunkter efter skole,
hvor jeg kunne arbejde med jer, hvis I havde brug for det.
I dag er den første af dem.
Ligesom alt andet, bliver det bedre med øvelse.
Okay, klokken ringer om cirka 30 sekunder.
-Frk. Kyle? Er du her hele ugen? -Ja.
Timen er forbi.
Jeg er så bange. Jeg ved ikke hvorfor. Jeg er aldrig så nervøs.
Du er vel bange for, at du glemmer første replik, gætter jeg på.
Sådan der.
Scene et: "Begyndelsen".
Eleverne på det sene hold er med på det hele.
De er klar.
Lad mig hjælpe dig.
Nej, jeg kan godt. Vi ses i morgen. Farvel.
Du er en stærk tøs.
De fleste har erfaring med det.
Er du min nye værelseskammerat?
Ja, jeg er Doreen.
Har du mødt Tomás?
Du mener den lækre, søde, venlige fyr,
som talte til mig på en varm, nysgerrig og respektfuld måde?
Ja, ham.
Jeg lagde ikke mærke til ham.
"De kloge, ambitiøse elever
vil bruge hele natten på at prøve at løse det problem."
Jeg øvede min replikker, fordi jeg gerne vil gøre det
så perfekt som muligt og ikke lave fejl.
Og i morgen vil jeg forbinde deres hjerner til min
og suge al deres viden ud og gøre det til en uvurderlig algoritme.
Det er ikke "algoritme", men "kode". "Kode til at overtage verden."
-"Og gøre det til en uvurderlig..." -Nej, bare "kode".
"Kode til at overtage verden", og så siger du "Ha ha ha".
Og gøre til det en kode til at overtage verden.
Da jeg var barn, skulle jeg lære bibelvers næsten hver uge.
Og hvis jeg ikke kunne dem udenad, ville jeg blive straffet.
Jeg plejede bare at sidde og tænke:
"Hvor længe vil det tage at lære det udenad?"
Hvis jeg ikke kunne det i tide,
hvad sker der så med mig, når jeg kommer hjem?"
At lære de vers gav mig en følelse af,
at jeg skulle huske alle linjer uden fejl.
Og nu er det blevet overført til teater.
En gang til. Er I klar til at lære?
Ja!
-Computer! -Videnskab!
Fantastisk. Så begynder vi.
Der bliver sort.
Godt arbejde, folkens.
Det var... Jeg nød det.
-Jeg prøvede. -Koret var godt.
Men husk lige at kigge på jeres replikker,
fordi nogle af dem blev sagt forkert eller glemt.
Men I havde noget godt kørende, så jeg ville ikke stoppe jer. Okay?
Frk. Kyle, må jeg spørge dig om noget?
Selvfølgelig. Lad os sidde ned.
-Jeg har problemer med mine replikker. -Hvad så?
Skal vi starte med den, vi øvede i dag?
-Ja. -Okay.
Handler det om rækkefølgen eller at huske, hvor vi er i stykket?
Jeg bliver ofte forvirret i begge scener i klasselokalet.
Okay.
Nogle gange er det en god ide at lave et slags referat.
Hvad er pointen med den ene replik i forhold den anden og tænke:
"Den her er først, den anden kommer bagefter."
Så jeg kunne skrive til denne her del:
"Hun stjæler." Og til denne her...
I begyndelsen af faget ville Jamaul helst ikke snakke med nogen.
Han sad bare med hovedtelefoner, tablet og hættetrøje og tænkte nok:
"Jeg skal have det her fag."
Men nu har jeg lagt mærke til, at han gør sig mere umage.
"...ned til stationen." -Ja.
Ja, I gjorde det tidligere i dag.
Hvis nogen havde sagt for fem år siden, at jeg ville være med i et stykke,
ville jeg have været overrasket.
Jeg er genert, og teater gør mig nervøs,
fordi jeg ikke ved, hvordan jeg kommer til at klare mig foran alle.
Jeg voksede op uden en mor.
Jeg boede hos min far, men han ejede et lastbilselskab...
...og han brugte meget tid på at arbejde.
Jeg kan huske, jeg kørte i lastbil med min far...
...dagen lang, og nætterne var lange.
Da jeg blev ældre, kunne jeg ikke køre med, da jeg skulle i skole.
Min mor og Jamauls far er gamle venner...
Jamauls adoptivbror
...så vi begyndte at passe ham, så han ikke skulle køre med sin far.
Kyles mor kørte mig rundt alle steder.
Hun kørte mig i skole. Hun hjalp mig med mine lektier.
Hun fik mig i gang med fodbold, basketball og løb.
Hun var ligesom en mor.
Det er hvad, 21?
-Nej, det er 24. -Fireogtyve?
Det hedder 24 nu, fordi Kobe døde.
Kyles familie adopterede mig på en måde...
og han opførte sig som min storebror.
Lad os se, hvad du har. Kom nu.
Da jeg var 16, flyttede Kyle og Kyles mor til Brandon, Florida.
En til, en til.
Okay.
Ville han gerne flytte væk fra sin far...
Det var en svær beslutning.
Da jeg flyttede til Brandon,
efterlod jeg mange af mine venner, og jeg vidste ikke, om jeg ville falde til.
Da jeg skulle vælge fag, sagde min vejleder,
at drama var spændende, selvom jeg ikke havde erfaring.
Jeg vidste ikke rigtig, hvad jeg ville lære til drama,
jeg gjorde det bare.
I begyndelsen talte han ikke særlig meget om det.
Efter lidt tid kom han hjem og snakkede mere om det
og fortalte om de forskellige ting, de prøver i timerne,
og at han får sin rolle.
Bruno er ret arrogant.
Han er den kloge i gruppen.
-Er du den kloge i gruppen? -Ja.
Jeg kunne se, at han begyndte at kunne lide det.
Det tager mig noget tid at blive tryg med andre.
Når jeg ikke kan huske mine linjer, hjælper mine klassekammerater mig.
Jeg har indset, at der er muligheder, som jeg ikke har tænkt over før.
Du lader altid, som om alt er fint.
2 uger til forestillingen
-De her er perfekte. -Der er en snor på den her.
-Pyt med snorene. -Tænk ikke på dem endnu.
-Vi prøver bare at finde størrelsen. -Okay.
Det var disse bukser, vi tænkte på at lave om til shorts.
Den er kæmpestor.
Nej, det er min lille en.
Det ved jeg ikke, hvordan jeg har det med.
Jeg begyndte at spille skuespil, da jeg var omkring ni år gammel.
Jeg var meget selvsikker.
Jeg elskede at være på scenen og...
"Se på mig. Se, hvad jeg kan."
Da jeg så startede i folkeskolen, ændrede det sig fuldstændigt.
Folk sagde: "Du kan ikke synge."
Eller jeg ville sige: "Jeg er så tynd og pæn."
Og så ville folk sige: "Du er hverken tynd eller pæn. Ti stille."
Det gør noget ved ens selvopfattelse, og får en til at tænke:
"Hvis folk siger det, må det være sandt."
Okay, gå ud og gør dig klar, for jeg skal sy den jakke.
Prøverummet på højre side har mere lys.
Prøverummet på højre side.
Ja.
Jeg lagde mærke til, at når jeg ikke kunne se mig selv,
følte jeg, at var på toppen, og jeg følte mig flot.
Og så ville jeg kigge i spejlet og blive ramt af:
"Du er ikke det, du tror, du er."
Jeg følte, at hvis jeg skulle være skuespiller,
blev jeg nødt til at være sjov på grund af min vægt.
Jeg blev nødt til at lave jokes om at være tyk.
-Jeg tror, jeg er klar. -Ved du, at du er klar?
-Ja. -Okay. En, to, tre.
Bukserne er en akavet længde, men de bliver klippet.
-Det er fint. Vi prøver bare kostumer af. -Ja.
Skulle vi stille dig foran spejlet?
-Ja. -Derovre.
Okay.
Da jeg så Squirrel Girl
og læste om, hvor frygtløs hun er, og hvor ligeglad hun er...
...det fik mig til at vågne op. Jeg tænkte: "Hov."
Okay, det her er sejt.
Så har vi vist samlet det nu.
-Hvordan har du det? -Godt.
Hun er ikke tynd, og hun kan være en superhelt.
Jeg tænkte...
"Jeg er ikke tynd. Jeg kan være, hvad jeg har lyst til."
Sådan der, Squirrel Girl.
Jeg indså, at det ikke kun er min mentalitet, der er ved at ændre sig,
men at jeg føler, verdens mentalitet er ved at ændre sig.
Hej. Jeg er Doreen Green.
Godt.
Jeg tror, vi har det.
En uge til forestillingen
Okay, folkens, lyt lige.
Så...
...hvad har jeg sagt om jeres replikker? Vær hvad?
-Højlydt. -Selvsikker.
-Også det. -Fedt, at Haley sagde det.
-Også det. -Ja, også det.
Vær selvsikre. I kender stykket, okay?
-Vi kan godt, folkens. -Okay?
Vi kan godt. Lad os gøre det.
Det var sent om aftenen, og Jersey City Deli var ved at blive røvet.
-Se! De har våben! -Åh, nej! Vi kommer til at dø!
Hun kan beskytte os. Hjælp!
Når det kommer til Ms. Marvel, påvirker de hinanden.
Hvis en af dem ikke gør det, de burde,
gør hele holdet det heller ikke.
Og endnu engang gjorde Ms. Marvel en heltegerning
og forhindrede en forfærdelig forbrydelse i at finde sted på gaderne...
Undskyld.
...af hendes elskede by.
Der bliver sort.
Scene tre. Okay.
Briana føler helt klart presset af at være Ms. Marvel.
Hun er centrum.
-Frk. Kyle... -Ja.
...må jeg lige kigge på mit manus?
-Må jeg lige kigge på mit manus? -Nej.
Kom så.
Kom så, folkens.
Vent.
Jeg tror på dig. Du kan godt.
Hun og jeg har haft mange samtaler om at få hendes selvtillid tilbage.
Jeg var mistænkelig et lille øjeblik.
Åh, mand. Så jeg var...
Kom nu.
-Jeg var forvirret et lille øjeblik. -Sådan.
Hun så meget mistænksom ud.
-Briana. Bri. -Hun er streng.
Er du okay?
Nej, jeg gjorde det forkert og...
-Det er fint... -Nej.
-Det er fint. Det er bare en prøve. -Nej.
Vores samtale handlede meget om at komme ind i rollen...
...hvilket bliver bedre, når hun kan lægge manus væk og være sig selv.
Kom herud, allesammen.
Jeg ved, at I nok ikke er enige,
for I har allerede fortalt mig, at det gik dårligt, men det gik godt.
Vi kender stykket, bare ikke vores replikker.
Bare lyt efter, og det gælder også jer andre på scenen.
Tænk sådan her: "Der er to replikker til min replik,
og de ikke siger deres, så jeg siger bare min replik."
Okay? Bring handlingen fremad.
Giver det mening?
Vi kommer for sent. Åh, nej.
Jeg er ligeglad.
Det er jeg ikke. Jeg kommer altid for sent.
Jeg er bange for, jeg ikke kan huske mine replikker. Jeg vil gerne...
Ja, vi er dårlige til at huske ting udenad.
Regibemærkningerne har jeg det fint med. Det går fint.
Men når jeg ikke skal lave noget,
eller det ikke er skåret ud i pap, tænker jeg:
"Nu er det min chance for at vise, hvad jeg kan."
Men jeg bliver så nervøs, at jeg ikke gør det.
Jeg er hovedpersonen, så jeg føler, at...
-Presset ligger på dig. -Ja.
En dag til forestillingen
Skrivebordet er derovre.
Træet er stadig ikke færdigt.
Teaterteknikelev
Træer plejer vist ikke at være i to dele.
Og jeg har heller aldrig set et hvidt træ før, så...
Det skal males og sættes sammen igen.
Det skal gøres, hvis vi skal have et succesfuldt træ.
Vent et øjeblik.
Forestillingen er i morgen.
Det er skørt. Det gik så stærkt.
Der er stadig meget, vi kan arbejde på.
Jep.
Jeg er klar.
John, husk dine replikker.
Du skal ikke kigge rundt, som om du ikke ved, hvad du skal sige.
Du skal virkelig spille skuespil.
Generalprøver kan være ret kaotiske,
men man plejer at sige: "Dårlig generalprøve, god forestilling."
Så det satser jeg på.
Scene et: "Begyndelsen".
Vi er på Empire State University.
Tomás.
Nu møder Doreen Tomás.
Så sød.
Der er nu en dag til forestillingen.
Du forstår ikke. Ingen tager mig seriøst.
Ingen ved, hvem Ms. Marvel er!
Vil du have, at hele skolen finder ud af det?
Og min mor gør mig skør.
Generalprøverne har været helt anderledes.
-Den time var så spændende! -Innovativ.
-Og dynamisk. -Og dynamisk. Undskyld.
Nu hvor de kan se:
"Nå, det er sådan, det kommer til at være,"
tror jeg, begge klasser kan se, hvad de skal arbejde på.
John, husk den her replik.
"Held og lykke med det. Det vil folk beundre."
Vi har en dag tilbage før forestillingen,
og John og jeg har lidt problemer med at huske.
Jamauls scenepartner
Ja, jeg kunne godt lide hende,
men hun var vist aldrig interesseret i mig.
Du er Kamala er bare venner, ikke?
Jo.
Jeg prøvede at vise ham,
at hvis han kunne huske et par af mine replikker,
ville det hjælpe ham med at huske hans replikker.
"Mike."
Ja, Mike.
Ja, Mike, min kæreste. Hun er fantastisk.
Bare rejs dig og gå.
Bare sådan: "Godt, jeg fik det sagt."
Okay. Det var godt, vi fik snakket.
Vi ses til fysik, mand.
Skurkemonologen. Klog, vanvittig og uden den mindste tvivl.
Gennem en række mislykkede computereksperimenter
blev jeg, hvem og hvad jeg er i dag, M.O.D.O.C.
Men jeg vil ændre mit navn til M.O.D.O.C.
Det er det samme navn.
Bortset fra "C'et" for "computing" nu står for "conquering".
De her navne er ikke sunde.
Skal vi vædde?
Det er dansekonkurrencen, Joey. Kom nu. Du kan godt.
Joey havde en dårlig dag i dag.
Og når han ryger ud af den, kan han ikke komme ind i det igen.
Okay, klokken ringer lige om lidt.
Du bliver nødt til at tilgive dig selv, når du ikke siger det præcis rigtige.
Jeg synes, du er lidt hård mod dig selv. Jeg har set dig gøre det.
Jeg kunne ikke... Jeg kunne ikke finde på noget at sige.
Hvis klappen går ned for mig, prøver jeg at se mig selv i den situation,
hvor nogen sagde det til mig, og hvordan jeg ville svare.
Ligesom med alt andet må man bare prøve igen.
Bliv ved.
Du kan godt, Joey.
Du er ham, man kan høre fra Mars.
Forestillingsdagen
God eftermiddag, Brandon High School.
Drengenes basketball holder afslutningsmiddag i dag.
Husk at give besked til træner Ludwig.
I aften er en vigtig aften for skolen, en aften med utrolige optrædener. Kom.
Se vores elever portrættere Squirrel Girl og Ms. Marvel.
Her på skolen, klokken 19.00. Billetter koster fem dollars.
Det bliver fantastisk.
Vi ses i aften.
-Legetøjsbåd. -Legetøjsbåd.
-Bådlegetøj. -Bådlegetøj.
-Irsk. -Irsk.
-Armbåndsur. -Armbåndsur.
-Rødt læder, gult læder. -Rødt læder, gult læder.
Der er altid noget på spil i teatret.
Man har ikke lyst til at stå på scenen og blive til grin.
Jeg vil gerne have, at de føler, at de gjorde deres bedste.
Men samtidig er det gymnasieteater.
De skal også bare gøre det og have det sjovt.
Jeg er lidt nervøs. Jeg har sommerfugle i maven.
Jeg er bekymret for min scene med John...
...fordi det er der, jeg er i rampelyset.
-Hvordan har du det? -Jeg er bange.
Også mig.
Tror du, den her makeup er god nok til scenen?
-Ja. -Jeg er bange for, den ikke er.
Scene ti er en af mine værste scener,
for hvis der sker det mindste, tænker jeg:
"Hvilken replik er det her? Jeg er forvirret."
Og så ser det ud, som om jeg ikke ved, hvad jeg laver.
Klokken er halv syv, og vi har en halv time til...
Åh, mand! Vi har en halv time, til det går i gang.
-Hvad er du bange for? -Jeg ved det ikke.
Jeg er bare nervøs.
Det er svært, det ved jeg.
Men du kan godt, okay?
Hvis det går galt, Briana... Kig på mig.
Så er det ikke verdens undergang. Forstår du, hvad jeg siger?
Ja, mor.
Ingen er perfekt. Hører du mig?
Okay?
-Du kan godt. Okay? -Lyt til mig.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre her.
Briana er virkelig nervøs, og jeg håber,
at jeg kan give hende den støtte, som hun giver mig.
Scene fem er Kamalas værelse, og det er lige før den her.
Scene seks er første gang, vi bytter plads.
Nej.
Jeg tror, alle er lidt stressede.
SQUIRREL GIRL Scenemester
Vi kæmper virkelig. Folk skal bare tage det roligt.
-Bordet skal herover. -Tre minutter!
Jeg vil have, at alle husker
-at tale højt. -Tal højt.
Jeg har aldrig optrådt foran sådan et stort publikum.
MS. MARVEL "Frk. Norris"
Jeg har knap nok optrådt foran mine klassekammerater.
Stort publikum dag. Jeg er spændt.
SQUIRREL GIRL "Koregern"
-Tre minutter. -Hej, Dan.
Der er et par minutter, til showet begynder,
og jeg er pludselig bange for at glemme mine replikker.
Nu, hvor forestillingen er så tæt på, bliver jeg pludselig nervøs.
Den er derude, Dylan!
Men hvis folk laver fejl, må vi bare improvisere og gøre vores bedste.
Okay. Vi skal i gang.
-Kom, kom, kom. -Okay, jeg kommer.
Der er mange mennesker derude.
SQUIRREL GIRL "Lille Nancy"
Jeg tror, det kommer til at gå skidegodt.
-Sker det nu? -Ja.
-Det tror jeg. Kom nu. -En, to...
Hun kommer nu.
I dag, kære venner, præsenterer vi et dramatisk værk som ingen andre.
Doreen møder Nancy.
På kollegiet!
Ja, mit navn er...
Ikke Squirrel Girl!
Jeg hedder Doreen.
Jeg er på universitetet for at få livslange venskaber.
Jeg er her for at studere hos professor Brightmind.
Også mig. Han er den bedste i sit felt.
-Engageret! -Innovativ!
-Og dynamisk! -Og dynamisk!
Jeg var bange for, at der ville være akavede øjeblikke,
men jeg føler, min selvsikkerhed vokser, når jeg står på scenen.
Hej med jer.
Jeg har hørt, at I er de klogeste studerende på Empire State University.
Så jeg ved, I kan løse dette problem... inden i morgen.
-Hvad? I morgen? -I morgen?
Jeg var mest begejstret for Joey.
Jeg ved, han var meget stresset over at skulle huske alting.
Jeg gjorde, hvad frk. Kyle sagde.
Hvis jeg glemte en replik, improviserede jeg, og det gik fint.
Nu vil jeg tage jeres evner og herske over verden!
Ikke så hurtigt!
-Doreen? -Doreen?
Doreen Green!
Ja, og...
...Squirrel Girl!
-Hvad? -Åh, gudskelov!
Jeg er helt forbløffet.
Jeg kan ikke finde på andre ord end "forbløffet", fordi det gik så godt.
Hvad med at danse om det?
Ikke en dansekonkurrence!
Jeg tror, jeg er kommet langt.
Det behøver ikke være perfekt, for ens fejl er det, der gør en speciel.
Jeg føler mig så...
Squirrel Girl er sådan en kropspositiv,
vigtig kvindefigur, og jeg er stolt over at have spillet hende.
Jeg tror, stykket betyder meget mere for mange af os.
Det er et mere relaterbart stykke, end vi har lavet før, så...
Alle blev påvirket og kunne relatere til karaktererne.
Hvad skal man gøre, når nogen prøver at ødelægge ens drømme og individualitet?
Gør det, der skræmmer jer mest.
Doreen, har du lyst til at gå på date med mig?
Ja!
Dans!
Squirrel Girl, superhelt!
Hun er sej! Hun er positiv!
Squirrel Girl! Pas på! Her kommer Squirrel Girl!
Stykket er forbi! Slut!
Nødder klarer ærterne!
Hvad gør jeg?
Åh, mand! Åh, mand!
Av!
Det kan du godt glemme, træ.
Hvis jeg kan besejre tyve og skurke, kan jeg også besejre dig.
I aften var min bedste kamp nogensinde.
Jeg er sikker på, jeg er på forsiden af alle aviser.
"Ms. Marvel, Jersey Citys nye, lokale helt."
Intet?
Som man siger: 'Hvis man skal have noget gjort ordentligt, må man gøre det selv."
Der er mange lamper deroppe.
Jeg bevægede mig meget, sagde meget og huskede meget.
Der skete bare meget.
Men jeg nød hvert sekund.
Kamala, dit naturvidenskabelige projekt...
Tak, frk. Norris.
Jeg skal nok færdiggøre projektet i tide. Farvel.
Jeg behøvede slet ikke være bekymret.
Jeg fik helt klart min selvtillid tilbage.
Jeg var listig. Jeg var fræk.
Jeg var stærk! Ja! Jeg gjorde det så godt!
Kom. I skal stille bordene derud.
Bordene, gutter.
Vent.
Vi har arbejdet på det i månedsvis, og vi var forberedte.
Problemet med Kamala er, at jeg føler, hun tager mig for givet.
Vi har været venner for evigt.
-Har I? -Hun er fantastisk,
men hun lægger ikke altid mærke til ting.
Vi vidste, at nogen ville glemme en replik.
Bare sig: "Fortsæt."
Okay. Fortsæt.
Ja, jeg kunne godt lide hende,
men hun var vist aldrig interesseret i mig.
Hun har et slags deltidsjob.
Men hvis vi improviserede så hurtigt som muligt,
så det ikke ud, som om der blev begået fejl.
Vi ses til fysik, mand.
Tak, fordi du lyttede, Gabe.
Jeg håber bare, at Kamala er okay, på en vennemåde.
Jeg tror, de kunne lide det.
Jeg hørte latter og nogle nåh'er.
Jeg ved, frk. Kyle er stolt af os.
Da det var min første gang på scenen, vidste jeg ikke, hvad der ville ske.
Jeg vidste ikke, om jeg ville falde om eller besvime,
Bruno, er du klar?
Hej, jeg hedder Kamala.
Jeg har hørt meget om dig.
Hej. I lige måde.
Nakia og Bruno taler hele tiden om dig.
Jeg troede, jeg ville begå fejl mindst ti gange, men det skete ikke.
Jeg er så glad for, at vi alle arbejdede sammen.
Vi blev i bund og grund en familie, da vi var derude.
Er det her spejlet, der viser en, hvem man er?
Vær dig selv, Kamala. Sig det, som det er.
Vær mig selv?
Ved at spille Ms. Marvel har jeg lært, at jeg er for hård mod mig selv,
og at jeg kritiserer mig selv for meget.
Og det burde jeg ikke.
Jeg troede aldrig, jeg kunne spille hovedrollen.
At være en helt handler ikke om,
hvor glamourøs man ser ud, når man skal redde verden.
Det handler om at blive ved med at gøre det rette, uanset hvad.
Nu kan jeg være selvsikker næste gang
og ikke bryde helt sammen.
Åh, wow!
Godt arbejde, Joey.
Jeg kunne ikke være mere stolt.
Budskaberne var rigtig gode.
Rektor for Brandon High School
Jeg kunne høre, hvad publikum sagde
og latteren,
og man kunne se de forhold, de har skabt til hinanden.
Man kunne se deres selvtillid og energi.
Og jeg elsker sammenhængen mellem Marvels historie
og teenageres liv.
Her. Den her er fra mig og far, og den her er fra bedstemor og bedstefar.
Den dufter godt.
-Jeg elsker dig. -Jeg elsker dig.
-Du gjorde det så godt. -Tak, mor.
Du gjorde det godt.
Han kunne ikke have gjort det bedre. Han gjorde det godt.
Han fandt noget nyt, som han kan lide, så jeg regner med, han fortsætter med det.
Da vi havde første time,
vidste jeg ikke, hvad jeg skulle forvente, så jeg gjorde bare som de andre.
Men jeg føler, at jeg har ændret mig og føler mig mere tryg.
Vil du have, at hele skolen finder ud af det?
Forkert vej! Du gik ind i væggen.
Bum, lige ind i væggen.
Jeg tror, jeg er god til at spille skuespil,
og jeg har besluttet mig for at have drama næste semester.
Vil du have, at hele skolen...
...fordi frk. Norris og alle de andre...
Som lærer...
...er det vigtigste, at eleverne udvikler sig.
Da jeg var matematiklærer, kunne jeg se det i statistikken.
Man kunne se det i prøveresultaterne.
Med drama er det anderledes.
Det er niveauer af selvsikkerhed.
Det handler om at lære deres replikker.
Det handler om at hjælpe hinanden.
Arbejdet med disse unge har gjort mig opmærksom på,
hvad jeg prøver at gøre som lærer...
...og indse, hvor vigtigt det er for mig...
...at mine elever får noget ud af det.
Når jeg taler med eleverne,
virker det, som om de har lært...
...noget om dem selv.
Tekster af: Helene Ingerslev Udsen