TARASCON, FRANCIJA
Zamujaš, Jacques. –Oprostite, oče.
Pojdi po vino.
Zakaj ne greš sam ponj?
Prosim? –Nič.
Naj tvoj Duh posveti te darove,
da bodo postali za nas
telo in kri našega Gospoda, Jezusa Kristusa.
Kristusovo telo. –Amen.
Kristusova kri. –Amen.
Oče, nekdo je tu. –Kje?
Kdo je tu?
Kdor koli si, zaradi česar koli si tu,
si v Božji hiši.
Opazuje te.
DrSi Infire predstavlja NUNA II
Daj tole pod tisto kolo.
Sestra Irene! Sestra Irene.
Sestra Debra. –Za sestro Debro gre.
Čisto vsak dan povzroča težave.
In zdaj noče k spovedi.
Veš, zakaj ne?
Misli, da se nima česa spovedati.
Že samo zato bi morala k spovedi.
Pomenila se bom z njo, mati prednica. –Hvala, sestra.
Sestra Debra?
Sestra Irene.
Gre za spoved?
Prednico bo še kap zaradi tebe. –Se bom imela vsaj česa spovedati.
Tvoj oče te je poslal sem, ne?
Ja. Drugačna sem bila.
Lažje me je bilo poslati proč, kot razumeti, kdo sem.
Kaj je tvoja mama rekla na to?
Komajda se je še spomnim.
Oče je govoril, da sem takšna kot ona.
In tega ni mislil kot pohvalo.
Moja družina je iz Misisipija.
Tam smo zabredli v težave.
Ko sem imela štiri leta, so nas belci našli in nam zažgali hišo.
Po tem so šli bratje v vojsko.
In oče si je mislil: "Moji fantje lahko služijo domovini,
hči pa naj služi Bogu."
Nisem si predstavljala, da bom pristala tukaj.
Moram vseeno k spovedi?
Po mojem si izpovedala dovolj.
Sestre so bile ena za drugo umorjene.
Obešene na okna, s prerezanimi vratovi.
Samomori, včasih še kaj hujšega.
Ugotovile so, da leži pod njihovim odročnim samostanom grozljiva skrivnost.
Prehod v pekel.
In skozi ta prehod je pobegnil demon.
Vemo, da lahko demon prevzame katero koli obliko.
Vendar izbere takšno, da preizkuša tvojo vero
in ti oslabi duha.
Za nune Svete Carte
je ta demon izbral najbolj brezbožno,
najbolj bogokletno obliko.
Izbral je podobo ene izmed njih.
Kaj se je zgodilo potem?
Vatikan je poslal par lovcev na demone.
Duhovnika in nuno.
Kako sta ga ustavila? –Odlično vprašanje.
Uporabila sta starodavno relikvijo,
stekleničko s krvjo Jezusa Kristusa.
Vrnila sta se kot junaka in poljubila papežev prstan.
Duhovnik je postal škof.
Kaj se je zgodilo z nuno?
Tega nihče zares ne ve.
Pravijo, da je bila ta izkušnja zanjo preveč.
Nekateri pravijo, da se ji je zmešalo.
Vatikan jo je moral zapreti v umobolnico.
Pa te imam! Hitro!
Zakaj ima gospa toliko vina?
Včasih je bil to samostan. Menihi so bili vsi debeli pijanci.
Dekleta, vsa dol, prosim. Ura je skoraj osem.
Pridite.
Ujela sem jih.
Dolgo si rabila.
Sveta Marija, milosti polna, Gospod je s teboj.
Blagoslovljena si med ženami
in blagoslovljen je sad tvojega telesa, Jezus.
Sveta Marija, Mati Božja, moli za nas zdaj in ob naši …
Ljubi Jezus! Prekleto!
Kate.
Dobro jutro. –Že pridno delaš? –Vedno.
Dobro jutro, Maurice.
Stotnica!
Pridi, Sophie.
Zdravo, Maurice. –Dobro jutro.
Dobro jutro, Maurice. –Dame.
Maurice, bi danes z nami igral bejzbol?
Seveda! Naučil te bom vreči zavito žogo.
Maurice! –Stotnica Sophie.
Poročnik.
Tole sem ti naredila. Zapestnica prijateljstva.
Koralde predstavljajo lastnosti dobrega prijatelja.
Krasna je. Hvala ti.
Si zasnubila svojega fanta, mala Sophie?
Vrni jo. –Nič mi ne moreš. Nisi učitelj. Navaden služabnik si.
Celo služabnik ve, da moraš biti do drugih prijazen in spoštljiv.
Dekleta, kaj se pa greste?
To ni igrišče.
V razrede!
In ti, Maurice.
Spet je bil ščurek v mojih prostorih.
Res smola. –Preplavili so nas. Ogabno.
Takoj bom uredil.
Le glej. –Obljubim.
Stotnica! Počakaj!
Kako si to naredil? –Znanje iz prejšnjega življenja.
Kako izgledam?
Hitro, v razred pojdi.
Dostava.
Ste dobro?
Sestra.
Obiskovalca imaš.
Mati prednica?
Maurice?
Sestra, reši me.
Irene! Vse je v redu.
V redu si.
Tvoj nos.
Sestra Irene.
Obiskovalca imaš.
Sestra Irene?
Vaša eminenca.
Incident se je zgodil.
Vrsta incidentov.
Szeleste, madžarska vasica.
90-letna nuna se je ustrelila na stopnišču cerkve.
Gradec v Avstriji.
Duhovnik si je med božično mašo prerezal vrat z rožnim vencem.
Edolo v Italiji. Pripravnica se je vrgla skozi okno.
Ti je kaj znano?
Pred mesecem dni so v cerkvi v Tarasconu v Franciji umorili duhovnika.
Žrtveni sežig.
Opaziš vzorec?
Čez Evropo se premika proti zahodu, izvor pa kaže na Romunijo.
Nemogoče. –Demon je živ.
Ste govorili z očetom Burkom? –Oče Burk je mrtev.
Kako? –Kolera.
Edina si živa, ki je imela opravka s čim podobnim.
Cerkev želi, da raziščeš zadevo.
Odkrij, kaj želi in kam gre zdaj.
Ne.
Prosim?
Rekla sem ne.
Ne morem. –Ne moreš ali nočeš?
Ne veste, kaj je bilo v Sveti Carti.
Srečo sem imela, da sem preživela. –Res je. Ne vem, s čim sta se spopadla.
Toda v tistem samostanu, sestra, si izvedla čudež.
Cerkev potrebuje še enega.
Tukaj si. –Sestra?
Bala sem se, da sem na napačnem vlaku.
Kaj počneš tu? –Nate pazim.
Nekdo mora. –Sestra, lahko te vržejo iz reda.
Zakaj si tu?
Moja mama.
Umrla je v požaru. Moja cerkev je bila.
Želim verjeti v čudeže.
A težko verjamem duhovniku, ki reče, da je vino spremenil
v Kristusovo kri. –Za vero gre.
Vinu govori litanije.
Vino postane Kristusova kri, ker verjamemo.
Najizjemnejši deli naše vere so resnični, ker verjamemo vanje.
Verjetno res.
Nisi pripravljena.
Zakaj? –V spopadu z demonom je umrl ves samostan nun.
Žensk, ki so življenje posvetile veri.
Žrtvovale so življenje zaradi vere v nekaj veličastnejšega.
Potrebuješ me.
Upam le, da boš našla vero, ko bo prišel čas.
Pojdi že. Kaj te drži tukaj?
Nespametno srce, ki bo ostalo tu. –Mar pri Lysandru?
Pri Demetriju.
Ne boj se. Nič žalega ti ne bo storila, Helena.
Ne, res ne bo, a ste ji stopili v bran.
V jezi zna biti odločna in zvita.
V šoli je bila prava lisička.
In četudi je drobna, je srdita.
Spet ta drobna!
Za vas sem le majhna in drobna. Zakaj ji dovolite te …
Naredimo 15 minut odmora.
Ravno sem se vživela v lik. –Ja, v zoprn lik.
Dobro, dekleta. Počasi. –Dekleta.
Ljubica, odnesi to v pisarno.
Najboljša si.
Menda je v razredu pokvarjena omara.
Zapah se ne odpre.
Smem? –Prosim.
Zataknil se je.
Bi lahko malo pritisnila tukaj?
Ja, tukaj.
Dobro, hvala.
Očitno imava oba najnovejše modne dodatke.
Očitno res.
Dobro.
Najlepša hvala.
Dobro.
Prav.
Krasen otrok je. Gotovo si ponosna.
Res sem.
Potrebuješ pomoč?
Ne, hvala.
Pomiri se, Sophie. Nič ti ne bomo naredile.
Prisežem.
Prej smo bile prezlobne.
Kuzla sem bila.
Je že v redu.
Kaj boš počela po tem?
Nazaj v razred moramo.
Še deset minut ne.
Bi se rada zabavala?
Gospa pravi, da ne smemo v kapelo.
Vem.
Kaj počnemo tu? –Igro se gremo.
Imenuje se "izzovi hudiča".
Nikjer ne vidim hudiča.
Hudič je vedno tu.
Le ne gledaš dovolj pozorno.
Odvisno je, kje stojiš in kdaj gledaš.
Ob pravi uri
sonce osvetli steklo ravno pod pravšnjim kotom.
In če pozorno opazuješ, te gleda.
Govori se, da če pogledaš proč,
se bo hudič prikazal v podobi pošastnega kozla.
Vidiš? Gleda te.
Kar koli narediš, kar koli slišiš, ne umakni pogleda.
Spustite me ven!
Sophie? Kaj je? Kaj se je zgodilo?
Hej, vse je v redu.
Kaj se je zgodilo?
–Seveda, njen fant jo je rešil.
Se ti zdi duhovito?
Se ti?
Vse je v redu. Konec je.
Kaj se je zgodilo notri?
Meni lahko poveš.
Nič. –Sophie?
Zakaj nisi pri pouku?
Nič ni kriva. Starejša dekleta so se šla nekakšno igro.
Žal mi je, mama.
Oprosti nama.
Seveda.
Si dobro?
TARASCON, FRANCIJA
Sestra Astrid? –Dobrodošli v Tarasconu. Vstopita.
Še vedno imamo maše, a nihče ne pride.
Ljudje verjamejo, da je bil hudič.
Pravijo, da je naša cerkev prekleta in da nas je Bog zapustil.
Tu smo ga našli.
Sestra?
Si v redu?
Dobro sem.
Bi lahko videli sobo očeta Noireta?
Seveda.
Srhljivo.
Sveta Lucija, zavetnica slepih.
Pogani so jo umorili.
Zažgali so jo, a ni gorela.
Preden so jo ubili, so ji iztaknili oči.
Našla sem jih. Izvolita.
Je bil tisti večer z njim deček? Priča?
Da, Jacques. Vse je videl.
Kje ga najdeva? –Njegova mati ne želi, da govori o tem.
Morda igra nogomet v mestu.
Je bil v cerkvi še kdo?
Hišnika smo imeli. Odšel je naslednji dan po dogodku.
Veste, kam je šel?
Ne vem.
Svetovni popotnik je bil.
Iz Romunije je prišel. Tako je dobil vzdevek.
Klicali so ga
Francozek. –Francozek.
Kam se boš odpravil zdaj?
Dovolj denarja imam, da pridem do Madžarske,
tam pa bom imel svet na dlani.
No, vsaj Madžarsko.
Življenje si mi rešil. –Saj ni bilo nič takšnega.
Ne, zdaj mi samo … Kako se že reče?
Dolguješ življenje.
Preprosto je.
Povezana bova za vekomaj.
Skoraj bi pozabila.
Nič posebnega ni, le znak zahvale.
Paradižnikova semena. Hvala ti.
Rekel si, da bi rad nekoč kmetoval. Nekje boš moral začeti.
Pogrešal te bom, Irene.
Irene?
Kdo je ta Francozek?
Maurice mu je ime.
V Sveti Carti je bil naš vodič.
Ko sem se borila z demonom, se je vrnil pome.
Življenje mi je rešil.
Takrat se je zgodilo.
Demon je tako pobegnil.
Tako se premika in počne te reči.
Torej ga je obsedel.
Maurice.
Zdravo. Še enkrat pozdravljena.
Spomnila sem se, da se ti nisem zahvalila.
Sophie je povedala, kaj si storil.
Ta dekleta so male pošasti.
Niso vsa slaba. Le nekatera.
Glede kapele, zakaj jo ima gospa pod ključem?
Nevarna je.
Med bombardiranjem je v njej umrl njen sin.
Cedric. Ministrant je bil.
Nisem vedel, da je imela sina. –Ne omenja ga.
Gospa je trda ženska, a je dobra do nas.
Nazaj k otrokom moram. –Ja, seveda.
Jaz pa moram nazaj k delu.
Zalotila sem te!
Kaj si počela? –Nič.
Vohunila si.
Mogoče. –Mogoče?
Mogoče, verjetno, vsekakor, zagotovo.
O čem sta se pogovarjala?
O ničemer.
O nečem že. V smeh te je spravil.
To pa ni tvoja stvar.
Pojdiva. Dovolj je bilo vohunjenja.
Sophie?
Mama?
Pridite, dekleta. Hitro, hitro.
Sophie. Kam si pobegnila?
Iskala sem te. Pridi. –Mama.
Hitro.
Kaj sledi? Sva se znašli v slepi ulici?
Ne, nekaj je tu.
Kaj?
Zaznavaš kaj?
Recimo.
Sestri.
Rezervacijo imam na Irene Palmer. –Palmer?
Žal je ne najdem.
Kako? Nemogoče. Rezervirala sem.
Gospa, nič ne piše.
Naj jaz uredim. Bi lahko govorili z upravnikom?
Vsekakor, gospa. –Hvala.
Jacques?
Ti si tisti deček.
Ne boj se. Irene sem. Cerkev me je poslala na pomoč.
Vem, da si bil tisti večer tam.
Videl si.
Si tisti večer imel pri sebi rožni venec?
Ne, oče Noiret ga je imel.
Kaj? –Vzel sem ga.
Žal mi je, bal sem se.
Jacques! Počakaj!
Jacques?
Irene?
Irene!
Irene, Irene!
Irene, zbudi se! Mojbog, zbudi se.
Zdravnika potrebujeva. Na pomoč!
Pomagajte nama! Zdravnika potrebujem!
Irene. Pomagajte nama.
Sveta Marija, milosti polna. Gospod je s teboj.
Blagoslovljena si med ženami in …
Maurice?
Maurice.
Gospa Laurent?
Kaj počneš?
Ne vem.
–Vrni se v svojo sobo.
Ja.
Žal mi je. –Je že v redu.
Mojbog, mojbog.
Mama!
Kdo je notri?
Cedric?
Cedric.
Nehaj!
No, pa je vstala od mrtvih.
Hvala, doktor. –Z veseljem, sestra.
Kaj se je zgodilo sinoči?
Blizu sva. Vizijo sem imela.
Videla sem, kaj hoče demon.
Močan je.
Hlepi po nagradi, po starodavni relikviji.
Mauricea izrablja.
Vodi ga.
In izžema.
Pušča ga živeti le zato, da bi našel to reč.
Ko bo opravil, ga bo ubil.
Ministrant.
Pozabila sem povedati, da sem ga našla.
Kaj? –No, on je našel mene.
Oglasil se je, ko si bila zunaj. Tole mi je dal.
Rožni venec očeta Noireta.
Simbol se mi zdi znan, a ne vem, kam bi ga dala.
Jaz vem. Fotografije.
Mislim, da sem ga videla na eni od žrtev.
Poglej.
Povezava je.
Če ugotoviva, kaj pomeni, bova morda odkrili, kam gre.
In kako nama bo to uspelo?
V Katoliškem arhivu imam prijatelja.
Ne najdem Sophie. Si jo videl?
Ne.
Nikar ne skrbi. Ne more biti daleč. Poiskal jo bom, prav?
Sophie!
Sophie.
Posebno skrivališče imaš. Se smem pridružiti?
Zakaj pa?
Za klepet.
Gospa ni nikoli stopila v kapelo.
Ne vem, zakaj je šla tja sinoči.
Nekaj je narobe s šolo.
Nekaj se zdi čudno.
Kot bi bilo tu nekaj,
kar ne sodi sem.
Sophie.
Kaj se je zgodilo?
Si kaj videla? Kar koli?
Ne.
Samo občutek imam.
Nič hudega, če te je strah.
Tudi mene je.
Zgodilo se mi je že,
da sem iz strahu počel stvari, ki so se mi zdele nemogoče.
Obdržal si mojo zapestnico.
No, skušal sem jo prodati, a je noče nihče kupiti.
Pridi, nazaj dol morava.
Mamo skrbi. Prav?
Vedno jo skrbi.
Kdo ve, zakaj. Morda te ima rada.
Pridi. Upam le, da te ne bo kaznovala.
Oprostite. –Žal mi je, hvala. Blagoslovljeni ste.
PAPEŠKA PALAČA, FRANCIJA KATOLIŠKI ARHIV
Kje sta ga našli? –V Tarasconu.
Je bil duhovnikov?
Res je. Kako veste? –V stiku sem z Vatikanom.
Pravijo, da se je vrnil demon iz Svete Carte.
Družinski grb je.
Čigave družine?
Svete Lucije Sirakuške.
Žrtve so bili verjetno njeni potomci.
Svete Lucije?
Mislim, da vem, kaj hoče.
Kaj?
Oči.
Oči? Čigave oči?
Ko so pogani umorili Lucijo, je njena družina pobegnila.
Preganjali so jih.
Razpršili so se po svetu.
In ves čas so varovali skrivnost.
Sveto relikvijo.
Oči svete Lucije.
Torej hoče demon oči?
Čemu bi jih hotel?
Demon je.
Sam sem le opevani knjižničar. Raje ne bi ugibal.
Če pa samo izmenjujemo hipoteze,
morda ne pozabita, da je bil ta demon nekoč angel.
Ki ga je Bog zavrgel.
Vzel mu je svete moči, ki jih je ležerno delil svojim svetnikom.
Nazaj hoče svojo moč.
Demoni so večni.
Bil je tam s sveto Lucijo in od takrat preganja njene potomce.
Ta relikvija ima strašno moč.
Nepredstavljivo v rokah demona.
V tvojih rokah pa je lahko orožje.
Kot si v Sveti Carti uporabila Kristusovo kri.
Tako ti bo uspelo.
Tako boš to reč poslala nazaj v pekel.
A ne vemo, kje so.
Morda vem jaz.
Katalogiziramo relikvije, preverjamo govorice.
Če mi spomin služi prav, se je tale znašla pri menihu.
Jean–Paul Redar.
V pismih Vatikanu je zapisal,
da je oči zakopal nekje znotraj svojega samostana.
Sveta Marija. Aix-en–Provence.
Kakšno uro od tod.
Je še vedno samostan?
Ne, vinarni so ga prodali
in zdaj je internat.
Irene, čakaj.
Kar koli se bo nocoj zgodilo, ne oklevaj.
Ne vemo, kaj zmore relikvija.
Enako velja za demona.
Prevzel bo katero koli obliko
Izbral jo bo, da bi izkoristil tvoje strahove
in strahove tistih ob tebi.
Pripravljena ga moraš biti ustaviti za vsako ceno.
Kaj kuhaš?
Feijoado. Portugalsko enolončnico.
Kaj je v njej?
Slinarji.
In polži.
Lagala sem ti.
O čem?
Rekla sem, da se ne spomnim mame.
A se je.
Natančno se je spominjam.
Bila je globoko verna.
Rekla je, da je Bog govoril z njo.
Da ji je pokazal marsikaj.
Videnja.
Kot meni.
Oče ji ni verjel.
Rekel je, da je zmešana.
Krivoverka.
Kaj se ji je zgodilo?
Oče jo je peljal k zdravniku.
Nato so se vrnili in jo odpeljali.
Vedno bom s teboj.
Nisem je več videla.
Vedno se ti vrtiš. Naj se še jaz.
Moja gospa.
Mama, ti si na vrsti.
Ne, ne smem. –Prosim.
Prosim.
Prav.
Si dobro?
Ja, nič ni.
Dobro. –Nič ni.
Maurice!
Nekaj imaš pod kožo.
O, ne.
Pridita! Proč moramo! Gremo!
Sem, sem! Hitro!
O, bog. Sestra.
Maurice.
Vrnil se je. Tu je.
Maurice, moraš … –Kate, to je Irene.
Ne, Maurice … –Prijateljica je, pomagala bo.
Takoj moramo proč. –Pusti ju!
Kaj?
Takoj moramo proč.
Ti si.
Kaj?
V tebi je.
Ne.
–Jaz sem kriva.
Ker si se vrnil pome. Takrat se je zgodilo.
O, bog. Ne.
Maurice, kaj se dogaja?
Ustavimo ga lahko.
Pozdravljena, sestra.
Maurice?
Irene, si dobro?
Ustavi ga.
Demon!
V imenu Boga in Svetega duha ti ukazujem, zapusti tega moža!
Pusti ga!
Misliš, da ga bo to zadržalo?
Hitri morava biti.
Sta dobro? –Kaj je bilo to? Kaj mu je?
Bolan je. Pomagali mu bova, a potrebujeva vajino pomoč.
V tisto smer je šel.
Kaj je tam notri?
Kapela je.
Kaj iščeta?
Starodavno relikvijo, ki jo je dal sem menih Jean–Paul Redar.
Vam je kaj znano? –Samo poučujem. In nihče ne sme sem.
Redar bi potomcem pustil navodila, kako jo najdejo.
Kaj gledaš?
Kozla.
Hudič je.
To je samo otroška igra.
Kakšna igra? –Sonce posveti skozi okno
in kozlove oči rdeče zažarijo.
Hudič je. Opazuje te.
Tam.
Je kaj?
Še nič.
Visoko svetiš. Niže posveti.
Čakaj. Čakaj!
Čisto počasi pojdi više.
Stoj!
To bo.
Imava jo.
Imava jo!
Sophie.
Celeste, si slišala?
Nekdo je zgoraj.
Pojdi pogledat.
Čakaj, čakaj.
Oči svete Lucije.
Živjo. –Kdo si pa ti?
Ne boj se, Katina prijateljica sem.
Mislim, da je nekdo zgoraj.
Kaj, hudiča?
Kaj počnete? Kdo je to?
Kaj je ta stvor?
Hudič je.
Dekleta!
Mama, mama!
Kaj počne?
Gospa Laurent je. –Kaj?
V svoji sobi stoji.
Ne! Ne!
Sophie.
Sophie, jaz sem, Maurice.
Ne boj se. Tvoj prijatelj sem.
Sophie. Sophie!
Sophie.
Ne bi ti storil žalega.
Se spomniš? Stotnica?
Oči.
Sophie!
–Irene!
Si dobro? –Imam jih.
Demon!
Irene!
Boli ga!
Sestra, prosim.
Ubilo me bo.
Ne!
Kje je Sophie?
Držite se me.
Gor, gor!
Hitro!
Vrata!
O, Bog, reši me s svojim imenom.
Ne!
Prinesi desko!
Nazaj v kapelo!
Simone, pridi z mano.
Za mano stojte.
Vedno bom s teboj.
Poglej me.
Si dobro?
Sem. –Čudež se je zgodil.
Vino.
Sophie! Sophie!
Irene! –Ne! Ne, Maurice, ne!
Ne!
Maurice, ne! Ne!
Prosim, spusti!
Nehaj!
Sestra.
Moli z mano.
To je moja kri zaveze.
Ko so umorili Lucijo, je njena družina pobegnila.
Preganjali so jih.
Kri nove in večne zaveze.
Ki se preliva za vse
v odpuščanje grehov.
Rekla sem, da se ne spomnim mame.
Sveta Lucija, zaveznica slepih.
Zažgali so jo, a ni gorela.
To počnite v moj spomin.
Žrtve so bili verjetno njeni potomci.
Moje oči imaš.
Amen.
Sestra,
rešila si me.
Maurice.
Žal mi je.
Res mi je žal.
Vse je v redu.
Žal mi je.
NUNA II
G. Warren?
Oče Gordon je.
Pravi, da je nujno.
Ja, oče?
Kako lahko pomagava?
Prevedla Miša Šavor (BLITZ Film & Video Distribution)
Uredil metalcamp
Tehnična obdelava DrSi Infire
NUNA II