Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Pogledajte!
Ovo je rad Renca Nervija.
Život mu je bio pun uspona i teških padova.
Dobro osmotrite ovu sliku.
Ne pitajte se šta znači.
Umetnost nije puki prikaz stvarnosti.
Ona stvara i sopstvenu stvarnost.
Ne pokušavajte da shvatite, nema tu šta da se shvati.
Uživite se u iskustvo vaših čula.
Nakon što ste neko vreme posmatrali,
pođite sa mnom!
Predstaviću vam autora, Renca Nervija.
Velikog slikara i velikog prijatelja. Najboljeg kojeg sam imao.
Kako ti meni ideš na živce, to nije normalno!
Uvlačiš me u tu svoju depresiju!
I šta ćeš sad?
Deset godina ti je trebalo da pripremiš ovu izložbu.
Ne samo da nismo ništa prodali, nego...
Pogledaj novine!
Izmasakrirali su nas.
"Art Pres", veliki Laveran.
Da vidimo... "Samoubistvo je u današnje doba izlagati umetnika
koji još živi u prošlom veku.
Pravo samoubistvo."
Ostale neću ni da ti čitam.
Renco, problem je to što odbijaš intervjue, novinare.
Ali to ničemu ne služi! Dobro to znaš.
Kritičari više ništa ne znače. Bitne su aukcije, kupci, kolekcionari.
Samo je lova važna!
Ti isti kolekcionari, preprodavci i kritičari
žele da te upoznaju.
Ti ni na svoje otvaranje nisi došao!
Imam agorafobiju.
Ma daj, molim te! Imaš li izveštaj lekara?
Agorafobija i supermarketofobija! - Supermar... Molim?
Bojim se supermarketa. -Daj, molim te!
Pa, sa mnom razgovaraš, Renco!
Ne tražim puno, samo dođi neki put u galeriju.
Ne mogu.
Ne mogu da glumim pred tim idiotima koji pametuju.
Ne mogu svi da budu idioti.
Arture! -Da?
Tvoje je da glumiš klovna, a ne moje.
Nemoj pogrešno da me shvatiš, tebi to sjajno ide. To je za tebe, ne za mene.
Laveran ima pravo.
Pregazilo te vreme.
Ma, briga mene šta kaže Laveran! Ja te kritičare nikad ni ne čitam!
Trebalo bi.
Izložba je nazvana "Lavirint".
Vijugamo kroz um Renca Nervija.
Vrlo upečatljivo. Obožavam ovu sliku.
Sanjiva je, a istovremeno i košmarna.
Sviđa Vam se? -Da.
Da.
Kao da se ispod te okrutnosti
skriva ironija, gotovo samilost,
pa čak i iskupljenje. - Imate apsolutno pravo!
Apsolutno.
Iza tih poteza četkicom izvire ljudskost.
Iza uzljuljanosti tela
stvarno se oseća ljudskost umetnika.
Njegova krhkost.
Vama kao da je suđeno da kupite ovo delo.
Kad se nađete pred jednim Nervijem... A evo i umetnika,
što se retko događa. Upoznaću vas.
Prijatelju, Renco, ovo je...
Izvinjavam se. Pardon.
Sviđa Vam se ovo? Hoću li i ostale tako?
Hvala, ne treba. -Kako želite.
Da zovem policiju? -Ne treba.
Ili psihijatriju? -U redu je!
Anase!
Evo ti, više mi ne treba.
Nekoga si upucao?
Trojicu.
Mo'š misliti!
Sviđa ti se?
Samo trenutak.
Arture, zove Renco Nervi.
Rekli ste mu da sam ovde? -Da.
Eženi!
Pa, ovde ste. -Ne budite tako pragmatični!
Ako me vidite, ne znači da sam ovde.
Život je složen... - Javićete se ili ne?
Dajte!
Zdravo. Šta ima? - Svidelo ti se? -Čuj, ne znam...
Možda ti nije poznato da je pucanj u umetničko delo
već izvela Niki de Sen-Fal.
Nisi učinio ništa novo.
Umetnost je revolucija bez kraja.
Zahvaljujući tebi, izgubih važnu klijentkinju.
Zato sada ne bih da pričam sa tobom.
Doviđenja.
Ne, čekaj!
Dobro, preterao sam. Oprosti!
Baš lepo od tebe što to priznaješ,
jer izvinjenje će baš sve spasiti.
Sad stvarno moram da idem. -Čekaj!
Samo htedoh da ti kažem
da sam dekintiran. Mogu li da dobijem neki avans?
Avans za sliku koju zbog tebe ne mogu da prodam?
Čak i da sam je prodao, to ne bi pokrilo svu štetu.
Kakvu štetu? -Čuj, Renco,
meci nisu samo probili sliku,
nego i moj zid.
Aha, tu štetu!
Izložba se zatvara. Upravo sve skidamo.
I sastanak!
Eženi će ti se javiti zbog isporuke.
Čega?
Vraćamo ti neprodate slike.
Dakle, sve. -Jesi li čuo?
Renco! Renco!
Šta hoćeš?
Renco Nervi?
Ja sam.
Aleks, jako mi je drago.
Reci!
Hteo bih da me naučite da slikam.
Doneo sam Vam neke svoje radove.
Kako si me našao?
Teško.
Kao da tražim Banksija.
Ne uzimam šegrte. -Dajte mi priliku!
Jesi li gluv? Ne uzimam šegrte.
Nisam gluv, nego tvrdoglav.
Idi ti kod nekoga poput Džefa Kunsa.
Ja ti nisam fabrika, sve radim sam.
Baš zato!
Vi ste među poslednjim živim velikim slikarima. Živa legenda.
Legenda? Kako da ne!
Duhovit si. Tvrdoglav, ali duhovit.
Imaš sedam dana. Ako zabrljaš, letiš. -Jasno? -Jasno, učitelju.
I ne zovi me tako! -U redu, učitelju.
Počećemo malom vežbom posmatranja.
Sedećeš ovde
i posmatraćeš sve predmete u ovoj sobi.
Ali sve! Kajak, labuda,
Bambija, bicikl, kacigu, ono nešto tamo...
U redu.
A koji je cilj? - To ćeš kasnije shvatiti.
Eto, fino.
Hvala Vam!
Učitelju?
Posmatram već više od tri sata.
Aha, da...
Dakle...
Sad ćeš izneti sve iz ove sobe.
Sav ovaj krš iz ormara, sa zidova, sa poda.
Sve napolje!
Sve ćeš to preneti u ovu sobu.
Može? -Može.
Odlično.
A zašto?
Još nisi gotov?
Znate li koliko je Herkulu trebalo da očisti Augijeve štale?
Ne. Koliko?
Pa, vrlo dugo.
Reći ću ti. Bio mu je potreban samo dan.
Ali on je bio moćni Herkul, a ne ovakav kržljavac.
Možete li svejedno da mi pomognete oko kajaka?
Da, šta je?
Još jedna vežba? -Ne, amo nemaš sreće.
Kakve su ovo slike?
Neprodate.
G. Forestije? -Dobar dan.
Drago mi je. Dođite!
Treba nam nešto impozantno za ovaj zid.
Dimenzija najmanje 3x1,5 metar.
Svakako.
Dopustite da iznesem jedan predlog.
Umesto da kupite staru sliku,
zašto ne biste naručili original?
Nešto što će posebno za vas naslikati
neki veliki umetnik.
Mogla bi da se referiše na vašu kompaniju,
njen ugled i istoriju.
Zvuči zanimljivo. -Da.
I jeste.
Na kog ste umetnika mislili?
Renco Nervi?
Vi se šalite.
Nemate nekog manje problematičnog, a više civilizovanog?
Renco će biti savršen.
Ovo nije u vašem interesu.
Ne možete sve da gledate kroz interes.
Mogu. Angažovali ste me da Vam budem glas razuma.
Divljenje Vam je pomutilo um. - Tako je, divim mu se.
I to s pravom.
Možete da se divite i nekome ko nije popularan i ko se ne prodaje.
To je pravo divljenje.
Kad sam prvi put ugledao Rencove slike, bio sam zapanjen.
I nisu to moje lične emocije.
To je nešto univerzalno.
Iskusiti lepotu preko drugog.
Znate li kako je to
videti svet nečijim očima?
Ja Vam nađem zlatnu priliku,
a Vi je upropastite tim sociopatom!
Zašto?
Želim da pomognem.
Učitelju! Ovo sam našao u onom svinjcu. Preporučena pošta je uvek važna.
Šta je to?
Da vidimo...
To je...
nalog za iseljenje.
"Sudskim nalogom ste obavezni
da uklonite sve osobe i predmete
iz nekretnine koju bespravno koristite
najkasnije do..."
Kada ste ovo primili?
Pojma nemam.
Učitelju, bićete iseljeni.
Iseljen? Da mi je da to vidim!
U ovoj kući sam rođen, u njoj ću i umreti!
Ovo je od Poreske. -To da nisi dirao!
Kineska izreka kaže: Reč je srebro, ali ćutanje je zlato.
To ne diraj! Popij kafu i dovrši posao!
To ti kaže živa legenda.
Gotov sam.
Dakle? -Odlično!
Nije bilo lako, ali uspeo sam.
Sad sve donesi natrag,
svaki predmet vrati na njegovo mesto.
To je vežba pamćenja.
Zato sam ti i rekao da prvo sve posmatraš.
Vi se šalite?
Ne. Moraš prvo da naučiš da gledaš. To je ključno.
Učitelju!
Da? -Ja sam.
Arture! -Tako je.
Možda imam posao za tebe. Zanima te?"
Kakav posao?
Šta radiš ovde? Svi su gore.
Dođi i ti!
Čiji je ovo rad?
To je Magi Čekamondo.
Francusko-ugandska umetnica. Živi u Parizu.
Fotografkinja.
Kod nje je sjajno to što ima grozan privatni život.
Ostala je siroče...
Ovo je "NFT".
Ne pitaj me šta to znači. Pojma nemam.
Time se bavi Eženi. Prodaje se.
Ako se prodaje...
Nego, vratimo se poslu!
Hteli su da vide nešto na brzinu,
pa sam bio slobodan nešto da nacrtam.
Rekao sam im da si ti autor.
U moje ime?
Znao sam tačno šta žele da vide,
pa sam mislio da će tako biti lakše. To je samo skica.
I oduševili su se.
Za tebe će to biti čas posla.
Zašto je onda sam ne naslikaš?
Daj, nemoj...
Hajdemo!
Znaš one psiće koji se stave u auto,
pa klimaju glavama?
Tako i ti. Samo ćuti i pusti mene i Eženi da govorimo.
Prestani da se glupiraš!
Računam na tebe. -Dobro.
Verujem ti. -Naravno.
Vi ste iz poljoprivredno-prehrambene industrije? -Da.
Više poljoprivredne ili više prehrambene?
Organske?
Ne baš...
GMO? -Čujte...
Ne, ne... -Glifosati?
Pardon!
Mislim da se g. Dipon-Lavalu veoma svidela tvoja skica.
Smem li da je vidim?
Smeš.
Naravno.
Izvoli.
Nije loše. Bravo!
Renco voli sam sebi da čestita.
Umetnici ne moraju da budu skromni.
Nego, g. Nervi, recite,
gde ste našli inspiraciju za to delo?
Da.
Pa, ideje su vam svuda...
Ja bih rekao
da se slikar lakše izražava kroz svoje slike.
Baš tako!
Renco mi je govorio o velikim meksičkim slikarima murala
koje vi obožavate.
Rivera, Orosko...
Ali mnogo više su savremeni. -I manje meksički.
Da, tako smo razgovarali.
Nešto ne manje od 3x1,5 m.
Pa, to je ogromno!
Praktično "Gernika"! -"Gernika" je daleko veća.
Mislim da bi to moglo da bude remek-delo.
Pa, nadajmo se! -Da.
Drago mi je da poslujem sa Vama.
Hvala. -Hvala lepo.
Katalog naše poslednje izložbe.
Divno! Hvala lepo.
Hvala. Nećete se razočarati.
Hvala. Doviđenja.
Doviđenja.
Pa, dobro je prošlo, zar ne?
Pogledaj kako je ovo lepo! Predivno. -Jeste.
Da je moja, po ceo dan bih je gledao.
Da, Modiljani je izuzetan.
Jasno mi je da te dira u dušu.
Zašto?
Podseća te na nekoga?
Ne.
Ester?
Stvarno? Misliš?
Da.
Vratimo se mi u stvarnost.
Žele da sliku završiš za mesec dana, dakle...
Prvo da vidim da li želim da je naslikam.
Nikad ne radim po narudžbini. - Jasno. Nezavisan si.
Tako je.
Ali sam si mi rekao,
Pikaso slikao slobodno, ali i po narudžbini.
Bio je i bogat i briljantan. Jedno ne isključuje drugo.
Šta je? Pitanje etike? - Da, pitanje je etike.
Znaš li šta oni rade životinjama?
Gnječe žive piliće! -Da, znam.
To je stvarno strašno, užasno...
Jeste.
I meni je to odbojno, znaš?
Ali, čuj, svi moramo da jedemo.
Nije on neki Hitler.
Arture, Žan-Mark Laveran je došao na izložbu!
Onaj kritičar? -Da.
Idem da ga pozdravim! - To ti nije pametno.
Zašto?
Renco!
Da se nisi mrdnuo! Budi tu!
Bravo! Čestitam!
G. Laverane, lepog li iznenađenja!
Hteo sam da Vam nešto kažem o Vašoj recenziji.
Renco, molim te!
Odbijam da raspravljam o svojim tekstovima, pogotovo s umetnicima.
Ali Vaš tekst me prosvetlio! Iako ste me sasekli.
Kako da ne. Odoh ja. Doviđenja, Arture.
Bravo! G Nervi, sve najbolje.
Kad kažete da sam rob svog kadra, da me moje platno guši,
ja upravo to i osećam! Neka sila me sprečava da stvaram.
Ali, ono o "smrtonosnoj utrobi egzistencijalizma",
taj deo nisam baš najbolje shvatio.
Renco, objasniću ti ja.
Bilo je sjajno. -Mislite da sam glup?
Pusti me, debilu! -Polako! Smirite se!
Iskren sam. Otvorio mi je oči.
Ma, za šta ti je otvorio oči?
Podsećam te da te sahranio.
Kaže da te pregazilo vreme
i da bi trebalo da odeš u penziju dok nisi prolupao.
Nisam baš tako rekao... - Ne, ali tu smo negde.
Budimo iskreni, kritika je bila jadna.
Stil je bedan, a sadržaj smeće!
Hteo si da igraš prljavo? Ovo su ti posledice!
Nismo mi još gotovi! -Šta?
Sa Vašom galerijom je gotovo!
Misliš da te se bojim?
Ko si ti da kritikuješ umetnika kao što je Renco Nervi?
Gubi se iz moje galerije, parazitu!
Odlazim. -Napolje!
Idiote!
Ovo je baš dobar osećaj. -Da.
Kad je ono rok za sliku?
Do kraja meseca.
To je izvodljivo.
Šta ćete s ovim, učitelju?
Prodajem dušu đavolu.
Hajdemo!
Smestićemo je na štafelaj.
Dobro.
Dobre vesti. Gđa Debrej je uzela jednu Nervijevu sliku.
Akt koji je videla u katalogu...
"Gola žena na crvenoj sofi". -Tako je.
Ta je divna. -Nudi 8000.
A koliko smo mi tražili?
15, ali ne želi da popusti.
Škrtica! Toliko potroši za jedan vikend!
Pozovite je i pregovarajte!
Ako odbije, onda pristanite.
Dobro.
To je dobro ispalo.
8000 evra je odlična cena. Vrlo sam zadovoljan.
Stvar je u tome što sliku više nemam.
Kako to misliš?
Slika je kod Lore.
Lora? Ko je to?
Ona mi je bila model.
Posle sam joj poklonio sliku za Dan zaljubljenih.
Oprosti, nisam čuo!
Dao sam joj sliku za Dan zaljubljenih. -Molim?
Ti da slaviš Dan zaljubljenih? - Imam i ja svojih slabosti.
Drago mi je. To je dobro!
Napokon.
Mogao bi u zamenu da joj daš neku drugu.
Misliš? -Da.
Ovde? -Da.
Hajdemo ovuda! -Gde ćeš?
Jesi li siguran? -Da. Ne brini se!
Brinem se.
Ma, gde li ju je stavila?
Siguran si da ovo nije protivzakonito? -Nije.
Eno je!
Nije je ni okačila! -Uzmi je i idemo!
Mogla je bar da je okači. -Požuri!
Ovuda!
Požuri! Brzo!
Još!
Da!
Nego, reci...
"Žena na sofi" je nadahnuta Modiljanijem?
Da, istina.
Izgubio sam inspiraciju.
Naravno.
Po čitav dan čekaš da ti inspiracija dođe, a nju treba izazvati.
Moraš da se obogatitš tako što ćeš više izlaziti
i obraćati više pažnje na svet oko sebe.
Znaš ti dobro odakle mi je dolazila inspiracija.
Slikao sam samo Esterine portrete.
Čak je i u pejzažima bila. Bila je svuda.
Sve moje slike su dolazile iz njenog osmeha.
Probudi se, Renco!
Ester više nema.
Prestani da se gušiš u tom "tanatosu"!
Treba ti malo "erosa", malo...
Evo, slušaj! -Ma, odvratno!
Ne! Lepo je! To je život!
Istina, vrlo glasno stenje.
Žao mi je.
Oprosti.
Šta ćemo sad? - Ne znam. Improvizovaćemo.
Dobro.
Ne mrdajte! Samo smo u prolazu. -Šta?! Renco?
Ja sam psihoterapeut gospodina Renca.
Ništa ne govorite, to će samo štetiti!
Sve je ovo deo kognitivno-bihevioralne terapije
sa svrhom obnove unutrašnjeg "narcisa" g. Renca.
Posećujemo neka konkretna mesta,
kako bi lakše prihvatio svoju bolesnu psihu.
I kako bi vratio neke vredne predmete.
Koje predmete?
Usredsredite se!
G. Nervi, ima li možda ovde kakvih predmeta koji bi mogli da pomognu
ili koji Vam pripadaju?
Možda ima.
Možda ovo? -Koje?
Ova ovde. -Uzmite je!
Mogla si bar da je okačiš!
Malo nezgodna situacija, zar ne? Ne okrećite se, g. Nervi!
Pažljivo!
Iskreno ti hvala na ovom iskustvu. - Bilo mi je zadovoljstvo.
Mnogo dobro. Odlično.
Hvala, učitelju. - Nemoj da mi se zahvaljuješ.
Dakle, šta dalje? Nešto vezano za umetnost?
Nema dalje. To je bilo to.
Šta? Jesam li učinio nešto pogrešno?
Učinio si sve kako sam ti rekao.
U čemu je onda stvar?
Izvukao si se. Nikad nećeš postati umetnik.
Zašto?
Sve vreme si strog, racionalan, suvisao, sistematičan,
čak i skroman! Tako se ne postaje umetnik.
Takav sam. -Imaš previše vrlina!
Pravi umetnik ne sme da ima nijednu.
Umetnošću se baviš, jer ništa drugo ne možeš. To je prokletstvo, hendikep!
Bavi se dobrim stvarima, za druge ljude!
Ali Vi ste umetnik.
Ja sam ti primer. Radim beskorisne stvari koje nikoga ne zanimaju!
Ja želim da slikam! Da izrazim ono što želim da kažem.
Govoriti nema smisla! Treba delovati! Dela su važnija od reči!
Pa, šta da onda radim? -Gubi se!
Beži, dok ne bude prekasno! Za mene je kasno.
Napolje!
Dobro.
Žao mi je, ali tako je za tebe najbolje.
Sad me mrziš, ali posle ćeš biti zahvalan.
Šta ćeš ti ovde?
Doneo sam ti tvoj deo od prodaje slike.
Izvoli!
Nisi morao da dolaziš. Mogao si da pošalješ.
Hteo sam da proslavimo. Doneo sam tvoje omiljeno vino.
Uđi!
Kako napreduje narudžbina?
Dobro, dobro.
Napreduje.
Dobro je.
Onako...
Bogato, snažno...
Ti detalji, jasnoća, ta linija...
Bogami, naradio si se.
Nisam još našao pravi pristup.
Renco!
Ja te neću pustiti. Završićemo mi ovu sliku!
Ako treba, ovde ću spavati!
Hajdemo! Kako da ti pomognem?
Samo reci!
Da donesem neke boje?
Šta ti treba? -Otvori onu bocu vina!
Odlično.
Želim da vidim kako radiš.
Dobro.
Večera je spremna!
Baš ukusno.
Samo sam to našao u frižideru.
Renco!
Izvoli!
Sviđa ti se?
Savršeno.
Nisi se potpisao.
Ne potpisujem se na naručene slike. -Nemoj opet!
Hajde, potpiši se! -Neću.
Sjajno je što si naslikao sve voće i povrće
koje je Dipon-Laval tražio.
Da mi je neko rekao da ću na ovo spasti!
Odoh na spavanje.
Evo.
Malo više!
Podignite desni ćošak!
Izuzetna je! -Tako.
Sad više ne dirajte!
Samo malo, da pogledam...
Predivna je. -Da.
To Vam je umetnost.
Okačiti sliku je 80 odsto celog posla.
Aha.
Loše okačena slika sve upropasti.
Dobro, dakle... - Ništa više ne dirajte!
Ništa!
Hvala Vam još jednom. -Hvala Vama.
Vidimo se sutra. -Hvala.
Dobro veče.
Znate li za Pjera Bonara? -Bonar...
On ovde radi? -Ne baš.
Pjer Bonar je slikar iz 20. veka.
Veliki umetnik koji je slavu, srećom, stekao za života.
Bio je perfekcionista. Manijak. Živac.
I, nadasve, nikad zadovoljan.
Svoje slike bi dorađivao u velikim muzejima.
Kada je umetničko delo stvarno završeno?
Ako se Bonar pita, nikad.
Šta se događa? -Ne vičite!
Zovem ga, ali ne javlja se!
Dobro. -Improvizujte! - Hajdemo! -Biću pored Vas.
Eto...
Eženi mi kaže da, nažalost,
g. Nervi neće doći. Uhvatio ga je nalet inspiracije
za novo remek-delo, nadajmo se.
Zato ja imam tu čast da vam otkrijem ovu sliku.
Eženi!
Tri, četiri...
Rekla sam Vam da to nije dobra ideja.
Ovo je neka šala? - Ma ne, zanimljivo je!
Oprostite! Žrtve smo neslane šale.
Forestije? -Nije tako loše. - Dođite! -Ali...
Pogledajte tu...
Smesta! -Evo me.
Strahota! -Dobro okačeno.
Renco Nervi? -Da.
Gđa Bife, sudska izvršiteljka.
Ovde sam zbog Vašeg iseljenja, po sudskoj odluci.
Smemo li da uđemo?
Uđite!
Hvala. Za mnom, gospodo!
"Zovem te četvrti put, pa ostavljam poruku.
Slušaj ti, gade sebični! Izgubio si i poslednjeg saveznika.
Hteo sam da ti pomognem. Pljunuo si nam na prijateljstvo i na moj posao.
Tolike godine je krvarim za tebe
kako bi ti mogao da slikaš!
Ali ti uvek sve upropastiš!"
Više nikad ne želim da te vidim! Nikad!
Šampanjca, gospodine? "Šato O-Brion".
Jastog... -Hvala.
Odrezak od iberijske svinje sa kavijarom od patlidžana i asparagusom.
Tanjir sireva, čatni od kajsije i suvo voće.
Jeste li za desert? - Doneću Vam jelovnik.
Doneću Vam račun. -Neću ga platiti.
Izvolite račun.
Kao što sam rekao gospođici, račun neću platiti. -Gospodine, molim Vas...
Ovaj obrok je moja skromna naknada
za umetnički rad u ovom društvu jebenih licemera!
Gospodine, nemojte da moramo da zovemo policiju.
Ako smem...
Nije pametno da zovete policiju.
Ako ih pozovete, biću još glasniji.
A to bi svima bilo jako neprijatno.
Sa druge strane,
ako mi donesete poslednji konjačić,
obećavam da ću ga popiti i izaći na prstima.
I nikada me više nećete videti.
Daj mu konjak i neka ide dođavola!
"Prijatelju, sudbina se sumorna ostvaruje.
U smrt usamljen krenuh.
Zvezde jedva vidim u toj mračnoj noći.
Kucnuo je čas za moj oproštaj.
Moja duga nit treperi, oštrici se primiče.
Vetar koji te je odneo, sad i mene nosi.
Idem za onima koji su me voleli, ja, izopštenik.
Njihov me prazan pogled na dno vuče.
Jurim ka vama. Ne zatvarajte vrata!
Prođimo zajedno, jer niko tome uteći neće.
Kako huči ovo moćno hrašće!
Kao da mu grkljan režu za Herkulovu lomaču."
Šta želiš?
"Slomljen sam, izobličen kao čudovište.
Tuga i smrt me opsedaju.
Kao da sam slika Fransisa Bejkona
ili jedna od onih Hirstovih životinja u formaldehidu."
Ja sam divljak. Nisam za ovo društvo.
I shvatam da na ovom svetu samo tebe imam."
Dobro, dođi!
Stvarno sam kreten.
Veliki kreten.
Kada si poslednji put platio porez?
Ne znam. Ester se za to brinula.
Dakle, toliko dugo.
Znaš, Arture, na početku je sve bilo jednostavno.
Ja sam slikao, a ti prodavao moje slike.
Zabavljali smo se. Jebeš druge!
Nije nas bilo briga. -Istina.
Svet se promenio. Trgovina umetninama je sada globalna.
Izložbe više nisu dovoljne.
Moraš da budeš svuda prisutan.
Na međunarodnim sajmovima,
u aukcijskim kućama, na društvenim mrežama.
Moraš da igraš tu igru. Da se uvlačiš i naguziš.
Misliš da mi je to drago?
Da se uvlačim u dupe Dipon-Lavalu?
Ne.
I ja bih voleo da im kažem da odjebu.
I ja bih voleo...
Voleo bih da opet imamo tu slobodu.
Gde su ti slike?
Sve su zaplenili.
Evo, tu je sve.
Ono je mišomor?
Čini se da jeste.
Samo da znaš... Ja sam...
Platio sam ti dug za najamninu.
Pokrio sam i tvoj dug u Poreskoj.
Dobićeš slike nazad.
Inače bi propale.
Jesi li zadovoljan?
Sa druge strane...
Sad sam u prilično komplikovanoj
finansijskoj situaciji.
Morao sam galeriju da stavim pod hipoteku. Eženi se drala na mene.
Ali neću u detalje. Nije baš zanimljivo.
Zašto sve to radiš, Arture?
Zašto mi pomažeš, a ja uvek sve userem?
Renco,
nekad su te svi želeli, sećaš se?
Zvale su te najvažnije svetske galerije,
ali ti si uvek odbijao.
Naše prijateljstvo ti je bilo važnije od koristi.
Ostao si mi lojalan.
To ne mogu da zaboravim.
Uglavnom...
Zadrži moje slike! Poklanjam ti ih. Prodaj ih, rasprodaj...
Ma daj, Renco... -Zadrži ih, kažem ti!
Dugujem ti i mnogo više. Uvek si mi bio veran prijatelj.
Hvala ti za sve.
Biće sve u redu.
Naći ćemo mi rešenje. Dobro?
Malo te uhvatila depresija, ali ništa zato.
Upamti da je u 19. veku
depresija bila znak genija.
Kako ste?
Hvala što si me primila.
Ima čitav njegov opus, više od 200 radova.
Čuj,
treba mi pomoć.
Ti radiš izložbe po svetu, znaš poznate kolekcionare.
Hteo bi da budemo partneri? Nas dvoje?
Pa, znaš da imamo sasvim različite pristupe.
Želiš da opet spavamo zajedno?
Šta je? Bojiš se da ćeš se opet zaljubiti u mene?
Arture! -Da?
Kako da ti kažem...
Rencovo je prošlo. Godinama nije naslikao ništa značajno.
Neki čak misle da je umro. Doduše, da je stvarno umro...
Kako ti znaš da budeš okrutna! - Samo sam direktna.
Nije on umetnik koji me zanima.
Dok je bio popularan, nisi tako mislila.
Pokušala si da mi ga ukradeš!
Recimo onda da me više ne zanima.
Moram da idem, imam posla.
U dnevnoj sobi je.
Renco!
Vidi ko ti je došao!
Alekse!
Da ti nešto donesem? -Kafu, molim.
Kako ste?
Onako. A ti?
Bio sam u Vašem ateljeu.
Šta ćete sa njim?
Ne znam.
Arture, moj galerista i stari prijatelj je odlučio da mi pomogne.
Voleo bih da se sve reši pre nego što odem.
Kuda odlaziš?
A ti? Još slikaš?
Ne, ne. Pustio sam to.
Sad volontiram za "Akcijom protiv gladi".
Sjajno je. Organizujemo događanja.
Prikupljamo novac za borbu protiv gladi širom sveta.
Sviđa mi se što je to nešto konkretno. Spasavamo ljude.
Lepo je da si pronašao svoj poziv.
Zahvaljujući Vama, učitelju!
Vi ste mi rekli da treba raditti, a ne brbljati.
Upamtio sam to.
To sam ja rekao? -Ti si to rekao?
Vidi ti to!
Alekse, ostanite kod nas na večeri!
Hoću, rado.
Možda bi Renco onda hteo da se presvuče
i skine tu pidžamu.
Šta kažeš, Renco? Ne bi?
I tako me tip odvede na tavan da mi pokaže svoje radove.
Dobri su, ali nisu baš genijalni.
Tada smo se još tražili.
Akademija je bila prava zbrka.
I negde u dnu prostorije
ugledam fantastičnu sliku.
Pomislim kako je to prilika da mu dam iskreni kompliment,
da ne moram da muljam.
I tako mu kažem:
"Onaj ženski portret mi se baš sviđa".
A on odsečno reče: "To nije moje. To je Renco Nervi.
Znaš, onaj profa s užasnim šeširom."
Oprosti, ali...
I tako sam upisao njegovu grupu.
Odmah mi je rekao da ništa ne valjam. -I nisi valjao.
Nemoj sad! I tako sam postao galerista.
Moja prva izložba je bila tvoja.
Dakle, upoznali ste se zahvaljujući slici.
Da. Izgubio sam je u pokeru.
Koja je to slika bila, učitelju?
Umoran sam. Odoh da spavam.
Laku noć.
Bio je to portret njegove supruge Ester.
Spalio ga je kad je umrla.
Kasnije je spalio i ostale slike sa njom.
Renco, oprosti...
Nisam to smeo pričati.
Život je niz stvari koje imamo, pa izgubimo.
Učini mi nešto, Arture!
Šta to?
Dobro sam razmislio. Ja sam svoje ovde odradio. -Šta to govoriš?
Ako stvarno želiš da pomogneš... -Da?
Pomozi mi da završim ovu komediju!
Ako sam dobro shvatio šta želiš, a mislim da jesam,
onda smesta prestani!
Neću. Da ti nije palo na pamet!
Govoriš gluposti.
Dobro.
Naći ću onda drugi način.
"Ksanaks, Prozak, Fentanil,
Stilnoks..."
To.
Vrlo je jednostavno.
Na bilo koje pitanje filozof odgovara
zahvaljujući bazi pitanja.
Želite da pokušate? -Ne.
Onda ću ja. Gospodine!
Imam jednostavno pitanje. Hoću li dobiti povišicu?
"Zadovoljiti se sa malo je najbolji put prema bogatstvu."
Zanimljivo! -Da.
Dakle, to je ta "NFT"?
Kaže se "NFT" u muškom rodu.
Pitajte ga sada Vi!
Neću.
Ma, bilo šta! Nešto egzistencijalno.
Bilo šta. Hajde!
Zašto bi neko hteo da umre?
"Umreti ne znači umreti, nego se promeniti.
Taj radosni odlazak kojeg se slabići boje,
samo je novo rođenje u besmrtnosti."
Renco! - Sioran: "O nedaći biti rođen".
Ovo ti je stiglo kod mene.
Čudno, nema poštanskog žiga.
Šta je to?
Nećeš da otvoriš?
Kasnije ću.
Hoćeš da ti ja otvorim?
Lepo od tebe, ali ne treba.
Ne zanima te šta je? - Zanima me, ali kasnije.
To je moje pravo.
Dobro. -Zar nije?
Jeste. -Ne mora sve da bude odmah.
Renco, šta je u koverti? - Pusti me na miru!
Daj! -Napolje iz sobe!
Ovo nije tvoja soba! Ovo je moja soba i moj stan!
Napolje iz svoje sobe!
Koji je ovo đavo?
Ništa. -Neki lek?
To ne leči nego ubija. Navodno je odličan.
Ubija?
Odakle ti? -Sa "Dark veba".
Išao si na "Dark veb" sa moje IP adrese?!
Imam pravo da sebi oduzmem život, ako to želim.
To je moje pravo. -Oduzimam ti ovo!
Ako želiš da umreš, to je tvoj izbor.
Hoćeš li biti dobro?
Nisam uspeo. Bio je odlučio.
Znaš njega, taj kad nešto odluči...
Tvrdoglav je sigurno bio. -Jeste.
Ni makac!
Kao mazga.
Pravi magarac.
Tu sam, ako ti nešto zatreba.
Samo reci!
"Ako ovo gledate, znači da sam mrtav.
Rođen sam 360 godina nakon Rembranta.
Draže mi je da brojim od tog genija,
nego od onog ludaka, Isusa Hrista.
Mislite da sam mizantrop,
ali svi se varate.
Ne vidite skriveni uzrok mog ponašanja.
Rođen sam pun života. Strastven.
Danas više nemam nade.
Čovek nije stvoritelj.
Stalno mora da se podseća
da je biće koje propada, kratkog života.
Čovek nije nastao od majmuna. Čovek jeste majmun.
Majmun koji hoda uspravno i seda da se posere.
Nije to ništa loše, ali treba to imati na umu.
Štaviše, tako sam pesimističan da me hvata optimizam.
Jer se ekstremi stapaju,
a hladnoća žari.
A sada svi odjebite. Zbogom!"
Dame i gospodo, hvala vam što ste došli
na posthumnu izložbu ovog velikog umetnika
koji nas je prerano napustio.
Bio je umetnik koji je uvek znao da ostane veran sebi.
Uvek je ignorisao trendove i rizike tržišta.
Danas nam ostavlja u nasleđe svoje najveće radove.
U njegovom telefonu sam našao ovu poruku.
Potresla me.
Ali, iznad svega,
bio je moj prijatelj i mnogo će mi nedostajati.
Hvala.
Uživajte u izložbi!
Gle, Hari Zakarijan!
On samo pogleda umetnika i prodaja leti u nebo.
Kako ti je to uspelo?
Rekla sam mu da je konceptualno zastarelo
i da se figurativna umetnost vraća sa Doigom, bla bla...
Lud je za mnom otkako sam mu prodala prvog Baskijata.
Ali to nije sve. Dođi!
Marijana i Simon Martel, vladari savremene umetnosti.
Rođenu decu bi prodali za jednog Vorhola.
Srećom, dece nemaju.
Vorhola imaju čitav vagon.
Vidiš onog klovna u beloj košulji?
Kolin Vandernut, zvezda "NFT-a".
Predložio je da sve digitalizujemo i napravimo virtuelni muzej.
Tako bismo dvaput mogli prodati.
Originalnu sliku i klon u "blokčejnu".
"NFT" je budućnost, dušo.
Naravno.
Dođi!
Sigurno ti je poznat Hari Zakarijan.
Hari, ovo je Artur Forestije,
čovek koji je otkrio Renca Nervija.
Drago mi je. -I meni.
Zamisli, prošlo je već godinu dana!
Toliko se toga dogodilo otkako si otišao.
Retrospektiva u Gugenhajmu, Bijenale u Veneciji...
Izložba u Šangaju bila je veliki uspeh.
Probili smo se na azijsko tržište.
Jednostavno, postao si polubog,
a da toga nisi svestan.
Prodaja je suluda. Strašna.
Voleo bih da možeš da vidiš.
Kolekcionari i aukcijske kuće pregovaraju,
nameštaju cene da ti podignu rejting.
Pitam se, kuda to sve vodi.
"NFT" još nisam ni spomenuo, jer se i dalje u to ne razumem.
Meni to nema smisla. Nepristojno je.
I zarađivanje novca je umetnost.
Kakve su to gluposti? -Nisam to rekao ja, nego Vorhol.
Šta kažeš?
Još si bolji mrtav, nego živ.
Ako želiš da umreš, to je tvoj izbor.
Šta sad čekaš?
Jedva čekaš da odapnem?
Nemaš ti muda za to. -Imam.
Samo čekam pravi trenutak. A ne kao Darbi Kreš.
Ko? -Pank pevač.
Za samoubistvo je odabrao dan pre Lenonovog ubistva. Loš tajming!
A kad ćeš ti? Sada, ovde?
Sutra ujutro?
Za godinu dana? Ne znam.
Koliko dugo moram da živim s tim iznad vrata?
Želim da umrem, ali možda ne ovog trena.
Daj crkni već jednom, pa da to obavimo!
Želim da budem sam, a ne pred tobom.
Poštuj privatnost! - Ti mi govoriš o pristojnosti?
Čudnu igru igraš, Arture.
Ti sediš u mojoj sobi s otrovom s "Dark veba",
a ja igram igre?
Misliš da je Van Gog dramio pre nego što se roknuo?
Nije. -A Stael, pre nego što je skočio kroz prozor?
Misliš da je Rotko bio papak kad si je sekao vene? Nije!
Ne. Nemoj da me nagovaraš.
Ne znaš kako je meni. -Znam.
Znam kako ti je. -Ne znaš.
Razumem te bolje nego iko na svetu.
Dobro. A šta bi ti na mom mestu?
Ubio bih se kako treba. Okončao sebi muke.
Učinio bih uslugu i sebi i drugima.
Neću da se ubijem da tebi učinim uslugu!
Sad mi unosiš sumnje.
Opet si uključio mozak, napokon!
Jer...
Ako se ubijem, onda više...
Nema natrag. Biću mrtav.
Da, to ti je najveći problem kod smrti.
Nekako je nepovratna.
Renco,
ništa se ti ne brini. Ja sam odlučio umesto tebe.
Umrećeš.
U tvoje zdravlje!
Hajdemo odavde!
Toliko sam pesimističan da me hvata optimizam.
Jer se ekstremi stapaju,
a hladnoća žari.
A sada odjebite svi. Zbogom!
Evo ga, sad smo gotovi. - Ne, moraš ponovo.
Zašto? Bilo je odlično. Ponavljamo već 15 puta!
Moraš ponovo. Previše je teatralno.
Pogotovo kad kažeš: "Vi koji me smatrate
bezvrednim i ogorčenim..."
To je po Testamentu iz Hajligenštata.
Upravo tako. Budi jednostavan, prirodniji.
Manje tog Betovena. Ne preteruj!
Nemoj tako pompezno da izgovaraš.
Nemoj da govoriš kao da si u pozorištu. Milost!
Hoćeš li ti umesto mene? -Dosta!
Ovde sam već sat vremena.
Sat vremena!
Oprosti.
Umoran sam.
Još malo. Pri kraju daj malo više očaja.
Kad kažeš: "Ekstremi se stapaju, a hladnoća žari."
Iako još ne shvatam šta to znači.
Da ti ponovno objasnim? -Nema potrebe.
Treba nam više melanholije.
Neka ti glas malo zadrhti.
Seti se, počinićeš samoubistvo. -Da, istina.
Ubićeš se.
Hajde, još ovaj put. Daj sve od sebe!
Nameravaš da se ubiješ. -Dobro.
Izgovori to!
Da to kažem?
Da, izgovori!
Ubiću se.
Priseti se svojih neuspeha.
Šta ti je to s rukom? - Kao da se sam snimam.
Kad kažem "akcija", izbrojiš do tri, može?
Ne naglas.
Akcija!
"Ako ovo gledate, to znači da sam mrtav."
Žališ li ti ponekad?
Šta da žalim? - Postali smo sve što smo mrzeli.
Moje slike prodaješ ljudima koje nije briga.
Drže ih u sefovima, kao novac u banci.
Neko dolazi!
Ko li je to? Ovamo niko ne zalazi.
Sakrij se u kuću! Pogledaću ko je.
Nešto vam treba?
Šta on ovde radi? -Alekse?
Sakrij se!
To je samo Aleks. - Ne mogu da verujem! Renco?
Živi ste?
Preverantu! Znao sam!
On je živ.
Ma, šta to radiš? Snimaš nas? Prestani!
Vrati mi telefon! -Objasniću ti. - Nemaš šta da objašnjavaš.
Objasniću... -Smiri se!
Razgovaraćemo unutra. Hajde, sinko, uđimo!
Daj mi telefon! -Razmisli na trenutak!
Pogledaj Renca! Vidi kako je srećan!
Ponovo je živ. Opet slika! Smrt mu je toliko koristila!
Kako si nas našao?
Pitao sam Vašu asistentkinju. -Eženi?
Ali niko ne zna gde smo!
Nisam ostavio nijedan trag. Nemoguće!
Locirala je Vaš telefon.
Vidiš li sad zašto nemam telefon? - Ne sad, Renco!
Želiš novac?
Nudite mi mito? -Upravo tako.
Napisaću ti ček, samo reci cifru.
Nisam došao da vas ucenjujem.
Nisam ja poput vas. Hteo sam da saznam istinu. Sad je znam.
Drago mi je da ste živi.
Morao sam da stavim galeriju pod hipoteku. -Da, tako je bilo.
Ali on mi je pomogao, iako to nisam tražio.
Retki su takvi galeristi ili prijatelji.
Nisi bio uveren, ali sad vidiš da sam pravi prijatelj.
Najbolji čak! -Prestani!
Ma joj... -Ti si najbolji!
Kakav ti je gulaš? -Odličan.
Hoćete li mi sad vratiti telefon? -Ne. Ne za stolom. To je nepristojno.
Kada si ti rođen?
13. maja 1995.
Trinaestog... -Maja, 1995.
Šta to radite? -Sranje, nije to!
Koja ti je šifra? -Neću Vam reći.
Pokušaću unazad.
Zablokiraćete ga. -Nije ni to.
Zablokiraćete mi ga!
Evo, sad je zbog tebe zablokiran. -Ma, ne!
A šta sad? -Jeste li poludeli?
Tako je bolje. Više nema dokaza, ni snimaka.
Nema telefona. Gotovo. Sedi!
Šta bi ti sad?
Misliš da će ti ljudi verovati?
Biće tvoja reč protiv moje.
Sve je sačuvano u oblaku.
Fotke, snimci, sve.
Ma, to su sve izmišljotine!
Sve se automatski čuva. Telefon je uzalud crkao.
Dosta više tog materijalizma!
Odoh ja. Mučiću se bez telefona i GPS-a.
Gde je toalet? -Niz hodnik, pa levo.
Nije sa njim lako. -Nije.
Mislim da će nas cinkariti.
Misliš? -Naravno.
On je večno iskreni tupan koji bi tako nešto učinio.
Gotovi smo.
Smisli nešto! -Šta? - Neki razlog da ostane. Brzo!
Čekaj! -Požuri!
Imam jednu ideju.
Stavićemo mu četvrtinu ovoga u kafu.
Onesvestiće se, a mi ćemo dobiti nešto vremena.
Zašto si to sačuvao? -Ne znam.
Imaš to sve vreme? Da to nije malo čudno?
Ti si čudan! Ti si to hteo da progutaš! - Ne, zapravo! Blefirao sam!
Ti to ozbiljno? Dobro, posle ćemo o tome.
Prvo ovo treba rešiti. -Šta to?
Nećeš mu dati otrov! Ubićeš ga!
Ti nisi kriminalac. Saberi se!
Imaš pravo. Ne znam šta mi je došlo. Gubim razum.
Završili bismo u zatvoru.
Kako to misliš? - Misliš da nisam proverio?
Krijumčarenje tela, falsifikovanje, prevara...
Za to se ide u zatvor. Nasilje i ono sa sapunom.
Nikada! Rađe bih opet umro nego išao u zatvor!
Ovde sam kao u raju. Slikam, imam inspiraciju...
Neće meni niko tu slobodu oduzeti!
Pa, nije ti zatvor životni izbor!
Kako nije? -Ne možeš da ga biraš.
Idem ja sad.
Hoćeš još kafe pred put? Da te drži budnim.
Jednu kratku. -Možda to i nije pametno.
Jednu brzinsku kafu i to je to.
Hvala.
Ako smem...
Volim slatko.
Čekaj, stani! Šećer nije zdrav.
Hteo sam da ti kažem da smo pogrešili.
Ovo je prevara, eto.
Zar nije tako, Renco? -Bez sumnje.
I to nije dobro. -Nije uopšte.
Kad ovako mlad čovek pun ideala i podrške
nama starcima istinski otvori oči,
tada se čovek zamisli.
Dobro, sad malo preterujete, ali...
Ali hvala. -Ne, treba reći istinu!
Ako želiš da nas prijaviš, razumeću.
Samo, molim te, još malo razmisli!
Ne.
Već sam razmislio. Moram da vas prijavim.
Potpuno si siguran? -Jesam.
Imaš li još nešto da dodaš?
Mislim da smo sve pokušali. -Žao mi je.
Izvinjavam se.
Pij kafu, ohladiće ti se!
Nije mi dobro. -Šta?
Moram opet u toalet. -Dobro.
Jebem ti! Šta smo to učinili? -Šta si učinio?
Zašto si sipao taj otrov? - Došao je iz tvog džepa!
Ti si kupio taj otrov!
Ideja je bila tvoja, ubico! Ti si ga ubio!
Nemoj ti meni! -Ništa ja ne radim!
Misliš li da je... -Ne znam.
Stani! Bio je moj pomoćnik. Idem ja.
Pa, hajde onda! -Idem.
Ne mrda. -Šta?
Uopšte se ne mrda.
Bože mili!
Hajde, diži se!
Jesi li dobro, Alekse? -Zavrtelo mi se.
Mora da je od terpentina. - Ili od tvog usranog gulaša.
Jesi li dobro? -Bolje mi je.
Tako mi je drago!
Baš čudno. -Dobro si?
Jesam. -Dođi, sedi!
Šećer je pravi otrov, znaš?
Da, šećer je grozota.
Sedi! -Hvala.
Popij vode! -Stvarno ste dragi.
"Dva muškarca su lažirala smrt Renca Nervija.
Upleteni su i poznati kolekcionari i aukcijske kuće.
Slika Renca Nervija može da dostigne i više stotina hiljada evra."
Zatvor? -Reket.
Sapun...
Čekajte!
Oprostite, može li malo...
Malo...
Jedan po jedan!
Molim vas! -Vi.
Ima li života posle smrti?
Lagana kišica traje dugo, a pljusak kratko.
G. Forestije, kako vidite budućnost? Brine li Vas išta?
Ništa. G. Nervi i ja verujemo u francusko pravosuđe.
Sveže meso!
Idemo, tuširanje!
Ovde će vam biti genijalno!
Vidimo se pod tušem!
Nije tako loše.
Bar smo još uvek zajedno.
Misliš da TV radi?
Ima i interkom.
Dobar dan. Ovde Forestije i Nervi.
Da li biste mogli da pošaljete nekoga da popravi televizor?
Nema struje.
Halo?
"'NFT' za neznalice"
"'NFT' se kupuje i razmenjuje kao i ostale kriptovalute."
Nije me briga.
Svako umetničko delo može da se pretvori u "NFT". Zanimljivo.
"Da, bio sam mecena Renca Nervija.
To je umetnik kojeg veoma cenim.
Ekscentričan je, istina.
Ovu sliku smo isprva morali da skrivamo od posetilaca, jer..."
Lupi odozgo!
"Rađe ne bih otkrio procenjenu vrednost.
O Nerviju je već sve rečeno. On je genije.
Jedan od najvećih slikara 21. veka.
On mi je i blizak prijatelj
čiju ću biografiju uskoro napisati."
Pojma nisam imao. A ti?
"Zvaće se 'Život pre, za vreme i nakon smrti'."
O čemu razmišljaš?
Imao si pravo. Postali smo sve što smo mrzeli.
Ako ništa ne preduzmemo, tvoje će slike završiti kao i mi, u zatvoru.
Zatočene u sefovima Bog zna gde. U Dubaiju, ko zna...
Zaključane pod šiframa.
Arture? -Da?
Znam kako neke možemo da spasemo.
"Nakon šest meseci za dobro vladanje"
Hvala i doviđenja! -Prijatan dan.
Kako si, Judo?
Učitelju, nisam imao izbora!
Šalim se. Dođi ovamo!
Jesi li dobro?
Dobar dan. Tišina, molim!
Hvala vam što ste došli
na aukciju slika Renca Nervija, koji je ovde sa nama.
Prva slika nosi naziv "Šredingerova mačka",
u spomen na mačku korišćenu u eskperimentima iz kvantne fizike.
Početna cena je... -20 evra.
Dvadeset? -Da.
Može dvadeset.
"Akcijom protiv gladi"
Nudi li neko 22?
22,50!
23. -Ko nudi više?
24. -Ko nudi više?
Dvadeset i četiri jednom, drugi put, treći put...
Prodato!
Eto ga!
Ovo je jedna od meni najdražih.
Zove se "Čovek iz Penrouza". - Jesu li to rupe od moljaca?
Nisu, nego od metaka.
Renco je pucao po svojim slikama iz pištolja.
To je predstavljalo smrt zapadnjačkog kapitalizma.
Hvala u Rencovo ime.
To je izuzetna slika!
Početna cena je 30 evra.
Trideset! -Samo napred!
38! -40!
40 prvi put, drugi put, treći put!
Prodato!
Čestitam!
Početna cena je...
Osam!
12, tu ispred!
22!
Ko nudi više? -23!
26! -Prodato!
Bravo, gospođo!
Sa nama je Renco Nervi. Večeras ste prodavali slike u bescenje,
iako bi mogle da dostignu milionske iznose.
Koja je poruka takvog gesta?
Poruka je da je svet umetnosti farsa,
savršen primer korumpiranog sveta koji stvaramo.
G. Forestije?
Svaka velika banka danas ima konsultanta za umetnička dela.
To znači da je umetnost investicija kao i svaka druga.
Cena je postala glavna svrha jedne slike.
Vama je to normalno? Nije.
Umetnost nije samo za bogate. Ona pripada svima.
Želite li nešto da dodate? -Ne.
Doviđenja. -Doviđenja.
Za oslobođenje umetnosti!
Hvala vam, bili ste sjajni! - Živeli! -Živeli!
Eženi, hvala ti. Alekse, nemoj da se ljutiš.
Živeli!
Šta je sad?
"Nepoznati broj"
Šta?
"Ovo je poruka za Forestijea i Nervija.
Momci, čuo sam za vaš performans.
Baš gotivno. Samo vi i dalje pravite nered!"
"Epilog"
Zdravo. -Zdravo.
Srećan rođendan, druže moj! -Hvala.
Imam nešto za tebe. -Poklon?
Otvorimo ga unutra.
A sada ti stvano želim srećan rođendan.
Pa to je... -Da.
Ma ti si poludeo!
Ista ona!
Hvala ti.
Nema na čemu.
Kuda to idemo? -Bez brige.
Siguran si?
Kuda smo to krenuli? -Nikuda.
Jesmo li već stigli?
Nema cilja, nema odredišta. Slobodni smo, Arture!
Ne bih voleo da me pojedu vukovi.
Nema ovde vukova.
Onda medvedi. -Nema ni njih.
Šta tebe briga? Ti si već mrtav. - Samo se dvaput živi.
Šta sada misliš o smrti?
Mislim da sam ipak protiv.
Stvarno mi nećeš reći kuda idemo?
Strpljenja!
Uvek žuriš.
Podseća li te na nešto?
Naravno.
Šta ti je draže? Umetnost ili stvarnost?
Umetnost.
A tebi je, verovatno, stvarnost.
Kako nadmašiti ono što je već stvoreno? - Misliš, stvorio je Stvoritelj?
Hajde da jedemo! Gladan sam.
Inače, zaboravio sam da ti kažem.
Belgijska kraljevska porodica baš voli tvoje radove.
Ozbiljno? Pa šta?
Oduševila ih je tvoja izložba u Fondaciji Luj Viton.
Hteli bi tvoju originalnu sliku.
Sjajno! Moraćeš da ih odbiješ.
Znaš da oni imaju najbolju zbirku umetnina na svetu.
Znaš da ne radim po narudžbini.
Nemoj sad opet!
Anti-monarhista sam. Ne podnosim kraljeve.
Kraljevi su kao i svi kolekcionari. - Ne trudi se! Neću.
Možda s Aleksom odem u Pondišeri da podučavam u hinduističkoj školi.
Kakva je to nebuloza? - Nekad sam bio profesor.
Nisam ti to nekad rekao, ali bio si užasan profesor.
Stvarno? -Da. Užasan.
Belgija je jedna od predvodnica savremene umetnosti.
Rekao sam ne!
Razgovaraćemo kad se smirimo.
Miran sam. Odgovor je i dalje ne.
Videćemo još.
MEDIATRANSLATIONS