ASKUNGENS TRE ÖNSKNINGAR
Mor? Far?
Ser ni mig där uppe?
Hej!
Här.
-Askungen! -Nej.
Var har du varit? Hon är vaken.
-Ta det här! -Skynda.
Askungen!
God morgon, du klarögda.
Skynda, skynda!
-Askungen? -Hej. Ja, nu.
-Skynda, skynda! -Var är Askungen?
Hon...sitter vid brasan... Det går allt...
Så där är du.
Hur ser du ut? Gå och tvätta dig och gå till Dora. Hon behöver dig.
-Du vet vem som kommer i dag? -Ja. Prinsen.
Jo, jo, prinsen...!
Vem var det?
Vem?!
-Det var jag. -Askungen, självklart.
-Förlåt mig. -Inget vidare arv din far gav mig.
-Du får inte säga nåt dumt om far. -Vad sa du?
-Är du fräck? -Nej.
Bortskämd. Där får din far bära skulden.
Jag skulle aldrig låtit honom ta med dig på jakt som en pojke.
Inbilla dig att du är speciell. Men du är ingenting!
Askungen! Hallå?!
Prinsen kommer snart och jag har en hår...situation.
-Jag kommer. -Skynda då, skynda!
Vi har en chans att få en inbjudan till slottsbalen. Förstör den inte.
Har du varit ute? Har inte jag sagt att du ska hålla dig här?
-Men det var... -Inte ett ord.
Gå till rummet. Och visa dig inte medan prinsen är här. Du är en skam.
Askungen?
Tack.
Här. Varsågod.
Du är lycklig, du, Idun, som kan flyga vart du vill.
Han märker dig på långt avstånd.
De kommer! De kommer!
På plats! På era platser, sa jag!
Det är du som borde träffat prinsen. Han hade fallit pladask.
Säkert...! Prinsessan Askungen?
Aldrig säga aldrig.
Din styvmor vet nog precis vad hon gör när hon håller dig undan.
Det gör detsamma. Jag har ju Balder.
Nu kommer de ju att hålla på i många timmar där inne.
Det är ju kungligt besök och grejer och grejer...
Stirra inte. Folk stirrar jämt på dem och vi får inte verka för ivriga.
-Titta inte ner i marken. -Vart ska jag titta då?
Fråga inte. Ingen orkar med en dam som är krånglig. Le och var naturlig.
Åh, ers majestäter.
Det är en sann ära att ha er på besök.
-Prinsen har sin egen kortege kanske? -Prinsen hälsar så mycket.
Han har viktig undervisning som han inte kunde strunta i.
Stig på och välkomna in i vårt lantliga lilla krypin.
-Undervisning, va? -Skulle jag säga att han stack igen?
-Han skämmer ut oss. -Le nu.
Där är du.
Flyg!
Hej. Hej.
Hej. Vad fin du var.
Vem är det som äger en så fin häst?
Oj. Är du lite stingslig?
Skjut inte djur som du inte kan äta!
Vem säger det?
Du?
Är det din skog kanske?
Det är i alla fall inte din.
Ja, men om det var det då?
Skogen tillhör väl djuren ändå?
Du är ganska fräck, du.
-Du borde se efter din häst lite mer. -Nej! Nej! Nej! Så ja, så ja.
Så ja. Fint.
Han är lite vild. Han har inte blivit inriden än.
-Är den snabb då? -Finns ingen som är snabbare.
Inte det?
Försten upp till toppen. Så får vi se. Ja, om du törs.
Varför ska jag rida ikapp med dig?
-Vet du inte vem jag är? -Jo.
-Du är han som kommer sist! -Kom igen! Kom igen!
Kom igen!
Ja! Ja!
-Har du somnat, eller? Va? -Ha!
-Ja, kom igen! -Ja!
Ja! Ja!
-Woah! -Jaaa!
Akta! Ravin!
Lugn! Lugna dig.
Sch. Sch. Sch.
-Så ja. -Sch, sch, sch.
Gick det bra?
Han blev bara rädd.
Han måste känna att ni är på lag. Att han inte blir tvingad.
-Vem är du? -Prinsen! Vart tog du vägen då?
-Prinsen? -Vi hittade din armborst.
-Jag... -Vad är det du håller på med?
Jag...lär mig tämja hästen.
-Av hon där? -Ja.
-Har du blivit stalldräng? -Nej, nej, inte stalldräng.
Ska vi stå här och snacka med tjejer eller jaga?
Jaga? Vi ska ut och jaga.
-Får jag följa med? -Det är ingenting för flickor.
Vi kan inte rida med tjänstefolk.
Vi ses.
-Det skulle ju aldrig gå. -Tjänstefolket och prinsen!
-Då får vi nästan ta och komma iväg. -Men ska ni inte...?
Vad?
Jag tänkte att ni kanske hade lust att stanna till i kväll. Till supén.
Det är ju långt till slottet. Så kunde ni se min dotter dansa.
Dora älskar att dansa. Nästan hennes enda glädje, faderlös som hon är.
-Vi måste vidare dessvärre. -Jag ska inte försöka hålla er kvar.
Man är ju bara en enkel from kvinna från en enkel liten gård-
-med små glädjeämnen och drömmar som att dansa och gå på bal.
Tänk mina stora drömmar för min dotter, att vi kunde gå på slottsbal.
Vad är väl livet utan drömmar? Man måste ju drömma.
Ja. Då hoppas jag att ni vill komma.
Nej. Vad är detta? Är det en inbjudan? Till balen?
Till oss? Det är för mycket. Tusen tack, ers majestäter.
-Tack för gästfriheten. -Ja. Då kör vi.
Vi ska på bal!
Vi ska på bal! Vi ska på bal!
-Det är en inbjudan till balen! -Nu har du ett enda mål. Vet du vad?
-Prinsen! -Prinsen är ditt enda fokus från nu.
Dora, tänk att du ska bli prinsessa!
Blev du rädd? Det är inte farligt.
Det är bara en bal.
En dum bal.
Hon sa aldrig vad hon hette.
Ers kungliga höghet!
Ers... Ers höghet! Åh. Åh, snälla nån...!
Hans majestät. Er far, han letar efter prinsen.
-Prinsen måste tillbaka med detsamma. -Vore det inte klokt att vänta lite?
Jag ber, ers kungliga höghet. Jag har lovat dina majestäter-
-att lära er formell konversations- teknik och sällskapsdans.
-Det är till balen, ers höghet. -Sällskapsdans var en ny grej.
Men det är aldrig fel att lära sig sällskapsdans.
-Det är för att han ska giftas bort. -Ja, det vet jag väl.
-Glöm det. Jag dansar inte. -Va? Nej! Vart ska ni nu då?
Nej! Ers kungliga höghet!
Kom tillbaka! Var så snäll!
Jag har ett ansvar! Åh...! Ers kungliga höghet!
Då tänkte jag att vi skulle gå igenom placeringen i kortegen, om jag får.
Jag har placerat fru Munthe av Morgonstjärna och hennes två döttrar-
-efter Lövensköldflickorna i polonäsen. Det kändes klokt.
Lövensköldarna adlades först, men har förlorat mycket av förmögenheten.
-God morgon. -God morgon.
Vad trevligt att du orkade ta dig upp.
App, app, app, app!
Sätt dig.
Var var du hela dan i går?
Nej, men det var väl undervisning då.
I sällskapsdans. Jag är riktigt sliten i kroppen faktiskt.
-Ser det ut som jag föddes i går? -Nej. Absolut inte.
-Är det roligt? -Nej.
Tror du jag gör det för skojs skull?
Reser vi runt och fryser ändan av oss för att vi tycker det är skoj?
-Jag beklagar. -Du ska inte beklaga dig.
-Du ska studera gästlistan. -Varför det?
Den ska du skänka till kvinnan du väljer.
-På balen? -Ja. På balen.
Kan du inte se det som en möjlighet?
Landets vackraste kvinnor kommer. Du hittar säkert nån du kan hålla av.
-Om jag inte tycker om nån då? -Jag har samlat döttrarna till de...
Jag vill inte gifta mig med en bort- skämd tjej som jag inte ens känner!
Du gör som jag säger.
Du ska dansa, konversera och vara galant.
Och innan kvällen är över ska du ha valt dig en fästmö.
Om inte, väljer jag åt dig.
Nej.
Nej. Nej. Det fungerar inte.
-Vi kan ta in den lite. -Ska den spricka?
-Vad tycker du själv? -Det är en fin färg.
Det var fel. Det där är soppfärgen.
-Ännu fulare. -Du tittar ju inte ens.
-Den är ful. -Den var lite stor kanske?
-Kjolen är inte för stor. -Nej.
-Lite liten? -Det är inte kjolen. Det är mer...
Räta på dig. Så, upp med hakan.
Och så ett leende. Inte så konstlat. Kan du bara vara lite mer regal?!
Nej, jag kan inte det! Adelstjejerna har skräddare, frisörer och stilörer!
-Stilörer? -Ja, stilörer! Experter!
-Därför ser jag ut som ett dass! -Gråt inte, är du snäll. - Askungen.
-Gråt inte. Jag får migrän av det. -Jag gråter inte!
-Vad fin du är. -Ingen har bett om din åsikt.
Få tag på Alfred. Han ska till stan och få tag på landets bästa stilör.
-Stilör? -Du vet inte vad det är.
Bara gör som jag säger. Och glöm inte tvätten.
Jag kan hjälpa dig. Lätta lite på bördan.
-Jag ska hämta en stilör i stan. -Jaja, fint ska det vara.
Det är du som borde gå på balen, lilla vän.
Ska jag ta med mig nånting till dig från stan?
Du kan ta med...
...en klänning med släp. Och en tiara.
Ta med det som faller i ditt knä.
Och ett, två, tre. Ett, två, tre.
Ett, två, tre. Ett, två, tre. Flott, flott, flott, flott!
Riktigt flottflott. Då tror jag att grundstegen sitter - någorlunda.
Då tänker jag att ni två kan vara ett par. Inte sant? Så ja, flott.
Och så ska vi två vara ett par. Då kan du och jag vara damerna.
Och tänk nu på linjerna, Bendik. Linjerna. Och så spänner vi rumporna.
Ett, två, tre. Ett, två, tre.
Och så snurrar vi. Ett, två, tre. Ett, två, tre. Se på dem då!
Väldigt bra. Jättebra, pojkar!
Helt ljuvligt!
Se på dem.
Så vackert. Ser ers höghet?
Det är det här jag...pratar om.
Men...ers...ers höghet! Kom tillbaka!
Ja...nej... Nej, nu är ni för mycket, alltså!
Eller vi kan dansa. Som en grupp svanar.
-Ja, som svanar! -Ett, två, tre. Ett, två, tre.
Ett, två, tre... Pojkar!
-Ljuvlig linje, Bendik. -Det var inte jag, utan Sami.
Det var du som förde. Ofta är det mannen som för kvinnan.
-Jag vet vad föra betyder! -Hörni!
Kom här.
Kolla nu.
Här.
Hej, hej! Hej, hej. Hallå där. Här kommer räddningen.
Åh, baron von Snaus. Tack för att ni kunde komma.
Jag tar inte uppdrag såpass långt ut, men en slottsbal är en slottsbal...
-Jag vet ju vad prinsen vill ha. -Det tror jag säkert. Kom in.
Inte du!
-Stå inte i vägen, Askungen. -Åh, herregud. Vadmalsöverdos.
Flytta på dig, sa jag. - Dora?
Jamen... Ja. Så det är henne vi ska jobba med? Ja. Så klart.
Spännande. Jag älskar ju utmaningar.
Ja. Ja, det ligger nåt där. Titta.
-Den huden måste blekas. -Blekas?
Det visar förnämhet. Så har du lite klor, kanske?
Naturligtvis.
Vår eller höst? Men den här måste bort oavsett först och främst.
Så då är det linser och bönor fram till den stora dagen.
-Vad har du tänkt ha på dig? -Jag? Nej...
Du vet vad de säger: "Se på modern, så ser du hur dottern blir."
-Säger de det? -Dora ska väl inte verka provinsiell?
-Nej, gud förbjude! -Då blir det två klänningar.
En till var och en. Jag älskar snabba beslut. Få in tygerna!
Få in tygerna, Alfred! Skynda, Alfred!
Men vi måste göra nånting med den. Det är nånting med...
Det är nånting med hennes energi som förorenar min kreativitet.
-Gråheten dödar min kreativitet. -Gå, för du dödar hans kreativitet.
Nu ska vi roa oss.
De föll rakt ner i mitt knä.
-Tack. -Du kan inte bara ge henne saker.
Hit med dem.
Alfred har gett henne en gåva. Det är tre gamla nötter.
Nej, har du sett!
-Härligt. -Råtta!
Askungen, dräp den!
Skjut råttan!
Kan du inte göra nånting ordentligt? Ut med dig!
Vad gjorde du där, din lilla odåga?
Gå nu.
Fars båge?
Vad ska jag med den till?
Slappna av. Det är bara jag.
Ptrr, ptrr!
Vänster? Eller höger?
Välj du, Balder.
Är du här?
Hej, vännen. Var är din ägare?
Hallå! Du! Stick iväg!
Jag trodde du var en hästtjuv.
Jag är ledsen, min herre. Söker du pojkarna?
-Pojkarna? -För du är väl en vän till prinsen?
De gick upp på fjället för att fånga vilt.
Och då menar jag ju fåglar, inte flickor.
Du vet vad jag menar. De vilda tjejerna.
Ja, du ska på balen, du, va?
Prinsen har tur. Tänk att kunna välja och vraka mellan alla vackra damer.
Personligen så hade jag valt en blondin. Vad föredrar du?
Brunetter.
Jag ska ta god hand om den. Om du går på, så når du dem snart.
Så. Lycka till på balen då!
Hej då!
Hej.
-Kan vi inte ge oss? Jag fryser ju. -Du fryser ju alltid, Sami.
Har du också märkt det? Jag undrar om det är nåt med min blodcirkulation.
-Bra. Ska vi sticka? -Vi kan inte komma hem tomhänta.
Ska Sami frysa ihjäl för att du inte vill göra dig i ordning till balen?
Visst.
Då gör vi som så.
Förste man som träffar vad som helst får den här ringen.
Ja, nu snackar vi. Priser.
-Det är helt omöjligt! -Sitt stilla.
-Hök! -Vi skjuter inget vi inte ska äta.
Sen när började vi med det?
Va?
Vad var det där?
Vems pil är det här?
Det är inte möjligt.
Är det inte?
Jag tror den där är min.
Ska du bara stå där eller ska jag få den?
-Vem är du? -Kommer du inte ihåg mig?
-Nej. -Ripa! En ripa!
Ditt minne är väl inte så bra då.
-Var har du lärt dig skjuta så där? -Av pappa.
Då har du tur. Min pappa bara tjatar hela tiden.
-Vad tjatar han om? -Allt.
Att jag ska bli vuxen och gifta mig.
Och det vill du inte?
Nej. Allt jag egentligen vill är att vara ute och rida.
-Jag förstår vad du menar. -Han träffade rakt i hjärtat!
-Ska vi fortsätta? -Nej. Vi har en vinnare här.
-Men han var ju inte ens med. -Sluta nu.
Du har förtjänat den.
Vad heter du?
Eh...
-Jag kan inte. -Bara säg vem du är.
-Du hör ju prinsen, så svara prinsen. -Svara! Vem är du?
-Hallå! -Hörni!
-Kom nu! Kom hit! -Sami!
Sami. Du måste vara lite försiktig.
Har du varit ute?
Vad är det du driver runt och har för dig nu då?
-Ingenting. -Ingenting?
Ingenting...?
Få se på din hand.
Vad är det du har för dig?
Ärade fru?
-Ska ni inte på slottsbal i afton? -Nej.
Om ni följer med så kommer prinsen bli alldeles till sig.
Askungen?
Frun behöver dig plötsligt nu.
Stå inte bara där, Askungen. Hjälp Dora med håret. - Dora, sätt dig ner.
Ursäkta? Jag vet bara inte... Är det här verkligen för mig?
Nej, jag släpper inte ut nån som ser ut som sig själv.
Askungen, skorna. Men gå inte i vägen då. Bara ta skorna.
-Släden är klar. -Och röda mattan.
Och helt ut.
-Så där ja. -Så, få se, Dora. Upp och stå.
-Helt perfekt. -Lilla, söta Dora.
Ni är verkligen ett geni, baron. Det är nästan så jag blir lite rörd.
-Det är baldrottningens klänning. -Tror du det?
Ja, om du ler lite och rätar på ryggen. Räta på ryggen.
Ja. Då ska vi se på dig då.
Här är vi väl snart i mål. Ja. Ja.
Du. Du ska inte vara nervös. Du ser jättefin ut.
Tack.
Få se...
Får jag lov? Kom nu!
Vad söta ni är.
Kanske...Askungen kan följa med oss på balen?
Menar du det?
Åh, gud!
Åh, där hade du mig!
Lilla Askungen.
Nu ska vi se.
Varenda liten paljett ska sorteras tillbaka på plats i färgordning.
De behöver bara nåt att hålla på med. De måste veta var de hör hemma.
Ger man dem lillfingret så tar de hela handen.
Ja, det är klart den ska vara på. Det är därför den är där.
Grevinnan Veronika av Långdalen och hennes dotter Dagne!
-Jag har riktigt ont i magen. -Det är bara nerverna.
Grevinnan Jensine von Tönder och hennes dotter Josefine.
Friherrinnan Susanne von Säter...
Dora!
-Jag kan inte rå för det. -Fnissa inte. Det klär dig inte.
-Är du med oss här? -Ja.
Ska du inte gifta dig med de papp- skallarna så föreslår jag lite fokus.
-Hade du gift dig med nån här? -Låt pojken få andas lite.
-Ska du också börja nu? -Kan vi inte skjuta upp det lite?
-Vissa saker kan inte skjutas upp. -Tyst nu.
Detta är Dora och hennes mor.
Eders majestäter, det är en ära, det är mitt livs största ära.
Han ler mot dig.
-Förstår du nu? -Jag gifte mig utan att bråka.
Jamen, far, du gifte dig med mor.
-Jag måste gifta mig med en främling. -Dansa nu.
Okej då.
Han är så snygg.
Han är min!
Nähä.
Tack så mycket.
Tror du...?
Mammas klänning.
-Ska vi? -Hi-hi-hi-hi.
-Var det lustigt? -Nej.
Bra musik?
Eller du är kanske mer för barock?
Vad ska jag säga? Det är mycket kost och träning.
Jag är väldigt upptagen med att ta hand om kroppen.
Jag tänkte fråga om du är det. Men det ser jag ju.
Jag har nästan bara ätit bönor och linser.
Nästan ingenting annat. Är det nåt du tycker om?
Bönor och linser?
Jag älskar bönor och linser.
Vänta här.
Vad...? Vad gör du?
Jag kan få dem att spela lite mer stilla. Dansa lite tätare.
De får spela vad de vill. Jag...är färdig här.
Han är inte... Du är inte färdig!
Tack för senast.
Jag tror inte vi har mött varandra.
Är du säker?
Vem är det?
Vill du...?
-Ska vi dansa? -Ja. Gärna.
Vad vacker hon är.
Jag får gåshud.
-Går det inte bättre med musik? -Jo.
Spela!
Jamen, spela då!
-Vi måste få upp henne hit. -Nej. Låt dem dansa lite.
-Vill du inte ta av dig slöjan? -Inte här.
-Ser du inte att han är förälskad? -Förälskad?
-Utan att ens be mig om tillåtelse? -Bad du själv om tillåtelse?
Han tar efter dig. Han tar efter dig i det som är viktigt.
Jag vill veta vem du är.
Men kan du ge mig en ledtråd i alla fall?
Första gången:
I aska klädd, men ej som sotarn svedd.
Andra gången:
Hattklädd lakej-
-med pil och båge-
-men jagar ej.
Tredje gången:
Kläder som dessa-
-men ingen prinsessa.
Nej. Det är nåt som känns bekant.
Men kan du inte bara säga vem du är?
Men...
Nej.
Så ja, min son.
Spring.
Prinsen!
Hästarna! Skynda er!
Vi sprider ut oss. Vi måste leta igenom hela socknen.
Fråga på varenda gård, stor som liten. Bara hitta henne!
Jag beklagar. Jag letar efter en kvinna med isblå klänning.
-Nej. -Inte?
-Nej. Beklagar. -Tack.
Hallå? Hallå! Vakna!
Men vad är det för oväsen? Men gud...!
Kors i taket, det är ju prinsen.
-Vem är herre på den här gården? -Det är husmor, men hon är på bal.
På bal?
-Jag letar efter en prinsessa. -En prinsessa? Här?
En ung kvinna då. En väldigt vacker kvinna.
Det finns många vackra kvinnor här på gården.
-Vilken åldersgrupp...? -Alla.
-Alla kvinnor på gården. -Jag kan ju inte väcka alla kvinnor.
Jag ber dig. Det är viktigt.
Ja. - Gå och väck dem.
Ja. Jag är förstås vaken då-
-men de kommer snart, alla de andra också.
Stopp!
Är det prinsen?
-Be dem komma med en gång. -Vad är det som händer?
Den lilla illbattingen...!
Nu gör du som jag säger, Dora.
För en gångs skull ska du göra exakt det som jag säger.
Det hade varit mycket bättre om du visste vad du sökte efter.
Hon hade isblå klänning och nåt slags slöja.
Men jag har den här. Jag känner igen henne på skon.
Den som passar i den här skon, den ska jag gifta mig med.
Det här är helt förfärligt. Jag tror att prinsen håller på att bli galen.
Kom fram! Kom fram! Alla kvinnor, kom fram hit!
Jag vill att alla kvinnor ska prova den här skon! Det är inte farligt!
Sätt er ner, allesammans.
Så lilla Askungen gick på bal?
I stulna kläder?
Får jag klänningen.
Nej.
Får jag klänningen.
Lite till bara...
Vem är det som har så små fötter? Ingen får på sig de där skorna.
Är du säker på att det inte finns nån mer?
Vi har ju Askungen.
Askungen?
Jamen, så hämta Askungen då.
Askungen?
-Hjälp. Hjälp! Hjälp! -Sch!
Snälla ni. Nej. Nej.
Nej! Släpp ut mig!
Hjälp! Hjälp!
Prinsen?
Nej. Nej. Vänta. Vänta!
Titta ner och säg ingenting oavsett.
Sätt dig där uppe så han inte ser hur lång du är. - Prinsen!
-Jag har letat efter dig. -Varför det?
-Förlåt? -Varför det?
Är det eran dotter?
Jag vill... Jag vill väldigt gärna gifta mig med henne.
Det är bara att fråga henne.
Hej.
Vill du inte se på mig?
Hej. Kom och hjälp mig.
Vill du pröva skon?
-Skon? -Ja. Kan du inte sätta på den?
Varför skulle hon det? Du känner väl igen henne?
Så ja. Lite till. Tack.
-Men varför säger hon ingenting då? -Hon svarar när hon får ringen.
-Jag vill gärna prova skon först. -Vet du vad? Ringen först.
Ja. Tack.
Prinsen kan inte ställa krav hur som helst innan han visat sig värdig.
-Nej. Skon först. -Nej!
Det blir inte nån sko! Sätt fart! Sätt fart, kör!
Vänta!
Så ja! Spring!
Nej!
Men det här är ju ingenting.
Jag är mig själv.
Det får väl duga då.
-Fortare, fortare! -Mamma! Inte så fort!
Argh!
-Vart ska vi? -Knip igen medan jag tänker!
-Åååh! -Nej!
-Nej. -Mamma!
Håll er lugna!
-Mamma! Aj! Mamma! -Ta tag! Ta tag!
Jag har dig. Det går bra.
Men...
Det är inte du.
Du är inte...
Förlåt.
Stopp!
Hjälp!
Hjälp mig!
Så du ska bli drottning nu?
Va?
En liten tjänsteflicka.
En lortig, liten...askunge.
Du är ingenting.
Du är ingen.
Du är ingenting.
Du är ingen. Du är ingenting. Du är ingen. Du är ingenting.
-Du är ingen! Du är ingenting! -Nej!
Hjälp mig! Hallå!
-Hjälp! -Håll ut!
Jag har dig!
-Få loss mig! -Men ta och knip igen, mamma.
Du hittade den.
Jag behöver den inte för att veta att du är du.
I aska var du klädd, men inte alls svedd.
Hattklädd lakej, båge och pil, men jagar ej.
Kläder som dessa, men ingen prinsessa.
Det var ju du. Det var ju du hela tiden.
Den här är din.
Vill du gifta dig med mig?
Gifta?
-Om du vill ha mig. -Det så klart.
-Men vi träffades ju precis. -Men det är väl så man gör, eller?
Vi kan göra exakt som vi vill.
-Jag fryser. -En gård kvar.
Stopp! Stopp! Vad har ni två för er? Vad är det ni vill?
-Vi letar efter en prinsessa. -Ni också?
Ni behöver inte leta längre!
Tor! Ring!
Nu blir det fest.
Den där klänningen är ju som gjord för dig.
Nu tycker jag du går upp på ditt rum. Och så håller du dig där. Eller hur?
Vill du ta en dans?
Och nu?
I äventyren är det nu man kysser varandra.
Jaha?
Men först måste du hinna ikapp mig!
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service
Ansvarig utgivare: Anders Melin