‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫איך אתה יכול לחשוב שאעשה לך דבר כזה?‬
‫- מקסיקו סיטי, 2006 -‬
‫מיקי, אני...‬
‫אנחנו מכירים מאז שהיינו ילדים, לעזאזל.‬
‫אבא שלי היה אבא שלי.‬
‫הוא גנב ממני עד שפיטרתי אותו.‬
‫עכשיו אתה משווה אותי לאבא שלך?‬
‫אתה באמת חושב שהייתי מעמיד אותך בסכנה‬ ‫בשביל כמה גרושים?‬
‫אני רק יודע מה המפיק אמר לאזוסנה.‬
‫בוא נראה.‬
‫בתור התחלה, המפיק היה זה שפנה לחוזה.‬
‫חוזה השיג לנו את ההופעה.‬
‫ועכשיו אתה אומר שפישלתי ‬ ‫כי לא שכרתי את הציוד הנכון, לעזאזל!‬
‫איך אני יכול לדעת‬
‫שלא שיתפת איתם פעולה?‬
‫איך אתה יכול לדעת?‬ ‫אני נותן את המילה שלי, גבר.‬
‫המילה שלך.‬ ‫-היא כבר לא שווה כלום בעיניך?‬
‫אמברוסי, יש הוכחה.‬
‫אני אומר שוב, זאת לא החתימה שלי!‬
‫אל תשכח עם מי אתה מדבר.‬
‫איך אתה חושב שאני מרגיש?‬
‫לגלות שבגדת בי.‬
‫מיקי, לא בגדתי בך.‬
‫לא לקחתי פרוטה.‬
‫החתימה שלך מופיעה על החוזה, לעזאזל!‬
‫אתה חושב שאתה יכול לגנוב ממני?‬
‫חבל מאוד, גבר.‬
‫לא משנה כמה זמן עבר‬
‫אחרי מה שאבא שלך ופטריסיו עשו, ‬ ‫אתה תמיד תחשוד בכולם.‬
‫אתה טועה לגביי, אחי.‬
‫בגדול.‬
‫חייבת להיות דרך לעצור את סבתא שלי.‬
‫דיברתי עם אבא שלי.‬
‫הוא אומר שאין אף אישום‬ ‫שניתן להאשים בו את מטילדה מבחינה חוקית.‬
‫נתבע את סינתיה קסאס.‬
‫איך?‬
‫אנחנו אפילו לא יודעים איזה מידע יש לה.‬
‫הם עדיין לא פרסמו כלום.‬ ‫-מק'קלאסקי.‬
‫זה ברור שהיא רוצה לדבר על אימא שלי‬
‫ועל מישל, בשם אלוהים.‬
‫בוא נגיע לפשרה עם סבתא שלך.‬ ‫אני לא יודע, תציע לה כסף.‬
‫כל מה שסבתא שלי רוצה‬ ‫זה להרוויח כסף מסרחיניו.‬
‫אז...‬
‫לא יודע, תפנה אתה לתקשורת, מיקי.‬
‫לפני שסבתא שלך תדבר.‬ ‫-רגע.‬
‫בוא נראה אם אני מבין נכון.‬
‫הפתרון שלך הוא שאני אדבר עם התקשורת?‬
‫על החיים הפרטיים שלי?‬
‫כן.‬
‫לך ותגיד את האמת.‬
‫אני יודע שזה לא קל.‬
‫אבל זה מה שאתה צריך לעשות.‬
‫תחשוב על זה, מיקי.‬
‫- ניו יורק, 1994 -‬
‫הייתי בטוחה שתרדי עליי.‬ ‫-למה?‬
‫את חושבת שזה רעיון טוב לעבור לגור איתו?‬
‫תראי, אני חושבת שאתם לא יכולים להמשיך ככה.‬
‫אתם נפרדים וחוזרים בלי הפסקה.‬
‫אתם יוצאים ביחד כבר שנים, ארי.‬
‫שנים! מה יכול לקרות?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫כלומר, תדמייני את זה. אני גרה איתו.‬
‫ואז משהו קורה...‬ ‫-מה?‬
‫מי יודע? מה אם זה לא ימצא חן בעיניי‬ ‫או שארגיש לא בנוח?‬
‫אריקה, את תמיד יכולה לחזור לכאן.‬
‫מה אם זה לא יצליח?‬ ‫-אותו דבר.‬
‫אתם תמיד נפרדים וחוזרים אחד לשנייה.‬
‫אני חושבת שאת צריכה לתת לזה הזדמנות.‬
‫אם דברים לא יסתדרו, חבל מאוד.‬
‫אבל אם כן, נהדר.‬
‫את תתחתני עם לואיס מיגל.‬
‫טיפשה.‬ ‫-דיברתם?‬
‫אז שניכם רוצים את אותו דבר?‬
‫נו אז?‬
‫חוליו, שמעת על לאורה פאוזיני?‬
‫אני אוהב את השירים שלה.‬
‫האמת היא שהיא חתומה אצל ורנר, ‬ ‫במשרדים שלנו באיטליה.‬
‫טוב, עכשיו היא חתומה בפובלישו.‬
‫היא תגיע למשרד מחר.‬
‫סיפרת למיקי?‬ ‫-הוא לא הבעלים של פובלישו.‬
‫גבר, הוא הלקוח היחיד שלך.‬ ‫-אז מה?‬
‫כשהתחלנו, היו לנו לקוחות אחרים.‬
‫כשהוא התחיל אצלכם, הוא לא היה לואיס מיגל.‬
‫גבר, תסמוך עליי.‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫שלום, מיקי.‬
‫טוב, אני שמחה שחשבת על זה שוב.‬
‫אני יודעת שזה מה שהכי טוב לסרחיו.‬ ‫וגם בשבילך...‬
‫כמה פעמים בשבוע את רוצה לראות אותו?‬
‫אני לא יודעת, כמה פעמים שתרצה.‬
‫כמה פעמים?‬
‫כל אחר צהריים, שני עד חמישי.‬
‫בתור התחלה. אתה יודע,‬
‫אנחנו צריכים זמן לעשות חזרות.‬
‫תפסיק לעשות פרצופים, מיקי.‬
‫הילד רוצה לשיר, זה לא בשבילי.‬
‫עוד משהו?‬
‫אם אתה כבר שואל, אני לא צריכה לגור במלון.‬
‫אני רוצה בית גדול עם גינה.‬
‫כדי שסרחיו ירגיש בנוח.‬
‫וגם...‬
‫אני רוצה לעשות חזרות עם סרחיו, ‬ ‫איפה שאתה עושה חזרות, באולפן שלך.‬
‫ואת מבטיחה לי שלא תדברי עם סינתיה?‬
‫אני יכול להיות בטוח?‬
‫בהחלט, מיקי.‬
‫אני מקווה בשבילך.‬
‫אז זה הכול.‬
‫אני שמחה לראות אותך שוב, יפהפייה.‬ ‫-שלום, גבירתי.‬
‫הרבה זמן לא התראינו.‬ ‫-כן.‬
‫אל תגידו לי שאתם עוברים לגור ביחד.‬
‫אנחנו עושים ניסיון.‬
‫אין כמו להיות מאוהבים בגילכם.‬
‫תודה.‬
‫סליחה, תעברי, בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫אז לא אפריע לכם.‬ ‫-כן.‬
‫מזל טוב.‬
‫תודה שוב.‬
‫תירגע.‬
‫לעזאזל.‬
‫אני כאן.‬
‫אני כל כך שמח שאת כאן.‬
‫בוקר טוב.‬
‫שוב שכחת את החליפה, חוזה?‬
‫תגידי לו שאביא אותה אחר כך.‬ ‫-לא, תגיד לו אתה. תחטוף אתה על הראש.‬
‫לא היית אחת הבנות המקובלות בתיכון, מה?‬
‫אני שמח לארח אומנית כמוך במשרד שלי.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫זה חדר הישיבות. תיכנסי.‬
‫זאת לורה פאוזיני.‬
‫זאת לאורה פאוזיני, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫לא הייתי מנחשת שאתה אוהב את המוזיקה שלה.‬
‫אבא?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫כלום.‬
‫חושב.‬
‫על מה?‬
‫דברים.‬
‫ומה שלומך?‬
‫בסדר.‬
‫אני לא הייתי סגורה פה כל היום, אבל...‬
‫אני בסדר, אני נשבע.‬
‫אתה שקרן ממש גרוע.‬
‫מה את עושה?‬
‫רוצה לדעת מה אני עושה? תראה.‬
‫יש לי אודישן להצגה.‬
‫נהדר!‬
‫כל כך נחמד לחזור הביתה ולמצוא אותך כאן.‬
‫אני רוצה להזמין את ההורים שלי לארוחת ערב.‬
‫בחייך, הם מתים לראות את הבית.‬
‫מתי?‬
‫ביום שישי הקרוב? לא יודעת, זה בסדר?‬
‫כן.‬
‫לא.‬
‫הלו?‬
‫מה קורה, רובלס?‬
‫אני אגיע מחר כדי שנוכל לדבר.‬
‫עכשיו? אתה רוצה שאגיע לשם עכשיו?‬
‫טוב, נתראה שם.‬
‫סליחה שהכרחתי אותך לבוא.‬
‫אבל אנחנו מראיינים את מנזנרו ואת קיקו‬ ‫על הפקת האלבום‬
‫ואנחנו צריכים לראיין גם אותך. ‬
‫אני רוצה שזה יהיה בתיאטרון.‬
‫אתה אוהב את הרעיון?‬
‫זה עניין של לבדוק את האפשרויות.‬
‫לעזאזל! חדר הישיבות תפוס.‬
‫בוא, נשב במשרד שלי, בסדר?‬
‫טוב, מיקי, ‬ ‫אני צריך שתאשר את כל פרטי ההקלטה.‬
‫לא רציתי להטריח אותך,‬ ‫אבל זה חייב להיות היום.‬
‫מי מדברת עם מק'קלאסקי?‬
‫אני לא יודע.‬
‫תברר, בסדר?‬
‫תיכנסי.‬
‫היי.‬
‫רוצה לשבת?‬
‫תגידי לי אם את רוצה לדבר.‬
‫דיברתי עם אבא שלי.‬
‫ובכן?‬
‫גנבת ממנו?‬
‫גם את?‬
‫באמת?‬
‫תירגע, בסדר? זאת רק שאלה.‬
‫אם זה מה שאת שואלת, ‬ ‫אז אין לנו הרבה על מה לדבר.‬
‫ממש קשה לדבר איתך.‬
‫תעשי את זה, לטי, ביי.‬
‫יפה מאוד, אלכסיטו.‬
‫מתי התכוונת להגיד לי‬ ‫שאתה מחפש אומנים חדשים?‬
‫אני נשבע שהתכוונתי לספר לך.‬
‫לפני או אחרי שהיא חותמת איתך?‬
‫מותר לי לעבוד עם אמנים אחרים.‬
‫אלכס, אתה יודע משהו?‬
‫אני לא חושב שאתה מבין.‬
‫או שתתרכזי בי,‬
‫או שזה לא יסתדר.‬
‫סליחה, אבל פובלישו היא לא החברה שלך.‬ ‫-סליחה, אני פובלישו.‬
‫זאת בדיוק הסיבה.‬
‫אנחנו לא יכולים לסמוך רק עליך.‬
‫זה לא טוב לחברה.‬
‫באמת? זה לא טוב לחברה?‬
‫כן, כלומר, לא.‬
‫פטריסיו אמר לך להגיע, נכון?‬
‫זה מה שמדאיג אותך?‬
‫באמת?‬
‫אתה צריך להיות מודאג מדברים אחרים.‬
‫אתה בטוח שאתה רוצה להתאמן‬ ‫עם שיר כל כך ישן?‬
‫אני מוכן.‬ ‫-אתה בטוח?‬
‫אתה לא צריך להמשיך לשאול.‬ ‫-בסדר.‬
‫שלוש, שתיים, אחת.‬
‫רוצה לנסות שוב?‬
‫נתחיל שוב קצת לפני הפזמון.‬
‫אתה יודע, זה יחזור אליך עם הזמן.‬
‫תגיד את זה שוב ואני אהרוג אותך.‬
‫מה אמרתי לך, טיפש?‬ ‫-תשתוק.‬
‫שלוש, שתיים, אחת.‬
‫לעזאזל!‬
‫מיקי.‬
‫זה היה בסדר בעיניי.‬
‫מיקי?‬
‫יש לך רגע?‬ ‫-כן.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן.‬
‫באתי לבקש ממך טובה.‬
‫יש מישהו‬
‫שהייתי רוצה שתיצרי איתו קשר השבוע.‬
‫- מקסיקו סיטי, 1994 -‬
‫קדימה.‬
‫הזרוע השנייה. זהו זה.‬
‫תודה.‬
‫לא שרתי כבר הרבה זמן.‬
‫היית מצוין. בוא נחגוג, נלך לאן שתרצה...‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫מיקי, מה אתה עושה כאן?‬
‫מה זאת אומרת? באתי לעשות חזרה עם סרחיניו.‬
‫אבל כבר סיימנו.‬ ‫-בוא.‬
‫כבר סיימת? ‬ ‫אתה יודע כמה שעות אני התאמנתי כשהייתי ילד?‬
‫אני בטוח שאתה יודע.‬ ‫-אתה בטוח שאתה רוצה להתאמן איתי?‬
‫כמובן. אבל תקשיב, ‬ ‫בוא נעשה דברים כמו שצריך.‬
‫בסדר? קדימה.‬
‫אתה בטוח? אנחנו צריכים לתת לו לנוח.‬
‫נוכל לעשות את זה ביום אחר.‬ ‫-את תרגישי יותר בנוח כאן מאחור.‬
‫מוכן?‬ ‫-כן.‬
‫אתה מכיר את "פאלאברה דה הונור"? אתה בטוח?‬
‫בסדר. ניקו.‬
‫קדימה.‬
‫מסתבר שאני צריך לבקש מלואיס מיגל רשות ‬ ‫בכל פעם שאני רוצה להשתין.‬
‫תקשיב, אלכס, אתה לא חושב בהיגיון.‬
‫תירגע קצת, טוב?‬
‫הוא אסר עליי לחתום עם אמנים אחרים.‬
‫אני אפילו לא יכול ‬ ‫לבחור את הצוות שלי, לעזאזל!‬
‫הוא ביקש ממני לא לפטר את רובלס.‬ ‫-הוא הלקוח היחיד שלך.‬
‫זה לא אומר שהוא הבעלים של פובלישו.‬
‫רגע, אמרתי לך.‬
‫לפני הפגישה עם לאורה, ‬ ‫היית צריך לבדוק איתו.‬
‫אתה בצד שלו?‬
‫הוא לואיס מיגל.‬
‫אפילו אתה לא תומך בי, נהדר.‬
‫שים את עצמך במקומי. ורנר זקוקים לו.‬
‫אנחנו נמשיך לעבוד איתו, ‬
‫ולא משנה מי המנהל שלו.‬
‫"אני חייב לשכוח אותך"‬
‫עצור! תגיע לתו.‬
‫עוד פעם.‬
‫שים לב לסימן שלך.‬ ‫-מיקי.‬
‫הילד יאבד את הקול.‬
‫בגילו, עשיתי 250 הופעות בשנה.‬
‫אם אני אומר שהילד יכול לעשות את זה,‬ ‫זה מפני שהוא יכול.‬
‫עוד פעם, לעזאזל!‬
‫"אני חייב לשכוח אותך"‬
‫עוד פעם, לעזאזל!‬
‫"אני חייב לשכוח אותך"‬
‫עצור!‬
‫אתה ממהר.‬
‫עוד פעם.‬
‫"אני חייב לשכוח אותך"‬
‫עוד פעם, סרחיו. שים לב לסימן שלך.‬
‫"אני חייב לשכוח אותך"‬
‫לא, ויברטו.‬
‫וחזק!‬
‫עוד פעם!‬
‫אתה לא עושה את זה נכון, סרחיו.‬
‫זה לא מספיק רק לשיר יפה. עצור!‬
‫אנחנו לא הולכים עד שתסיים את השיר.‬
‫אבל מיקי, אני לא יכול יותר.‬
‫הקול שלי נעלם.‬
‫לא לומדים לשיר בתוך כמה שעות.‬
‫זה לוקח שנים.‬
‫שנים של משמעת.‬
‫אז תשיר את זה כמו שצריך.‬
‫עוד פעם.‬
‫היי, איך הלך?‬
‫אני כל כך אוהב אותך.‬
‫מותק.‬
‫זה היה כל כך גרוע?‬
‫זה היה נורא.‬
‫נורא.‬ ‫-אני כל כך מצטערת.‬
‫אתה חושב שזה עבד?‬
‫הוא בחיים לא ירצה יותר ‬ ‫להיכנס לאולפן הקלטות.‬
‫טוב, אם חושבים על זה,‬
‫אתה עושה את זה לטובתו.‬
‫נכון.‬ ‫-תחשוב על זה.‬
‫ההורים שלי באים לארוחת ערב מחר, אל תשכח.‬
‫מחר?‬
‫בחייך, מיקי, זה חשוב לי.‬
‫יש לי משהו בעבודה, אבל אני אגיע.‬
‫אני יודעת.‬
‫אתה מבטיח?‬
‫מבטיח.‬
‫תודה.‬
‫היי.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫מצוין, אני שמח להכיר אותך.‬
‫אלוהים, אני ממש מצטער‬
‫שנאלצתי לבטל את ההופעה.‬
‫לא.‬
‫לא, אני זה שצריך להתנצל, לואיס מיגל.‬
‫התאונה הרי קרתה במדינה שלי.‬
‫ואפילו גרוע יותר, על הבמה שלי.‬
‫אני זה שמצטער.‬
‫לא. לא כאן.‬
‫אנחנו לא מתבכיינים.‬
‫נכון, אזוסנה?‬
‫כן. בדיוק משום כך רצינו לדבר איתך.‬
‫אנחנו מודעים לכך שהתאונה לא קרתה באשמתך. ‬ ‫ולכן, לואיס מיגל‬
‫ישמח להציע לך מופע פיצוי בפרו. בחינם.‬
‫ברצינות?‬
‫טוב, אני אשמח. אני מתכוון לזה.‬
‫אני כאן בשבילך,‬ ‫תבקש כל מה שתרצה. אני עומד לרשותך.‬
‫נהדר. אקשר בינך לבין המנהל שלי ‬ ‫כדי לקבוע את התאריך.‬
‫המנהל שלך? מי?‬
‫מה זאת אומרת מי? אמברוסי.‬
‫הוא עדיין עובד אצלך?‬
‫למה שהוא לא יעבוד אצלי?‬
‫אחרי הכול, זאת הייתה תאונה.‬
‫נכון?‬
‫כן.‬
‫תראה, זה פשוט.‬
‫אתה יכול לצאת מכאן בשתי דרכים.‬
‫הראשונה...‬
‫תגיד לי את כל האמת‬
‫ותחזור לפרו במטוס שלי.‬
‫והשנייה...‬
‫אני אכניס אותך לכלא לכל החיים.‬
‫הבחירה שלך.‬
‫מק'קלאסקי פיטר אותך?‬
‫כן, אתמול בלילה.‬
‫אל תדאג, אני אתקן את זה.‬
‫לא, אני לא רוצה שתתערב.‬
‫אני לא רוצה שתתקן כלום, מיקי.‬
‫מה? אני לא מבין.‬
‫למה אתה צריך את פובלישו אם הוגו איננו?‬
‫מק'קלאסקי הוא אדם טוב, אני מחבב אותו.‬
‫אבל התעשייה משתנה,‬ ‫הוא מסרב ללכת קדימה ונשאר תקוע מאחור.‬
‫הוא לא בגיל שלנו, אין לו טעם כמו שלנו.‬
‫תחשוב על מה שאתה ואני עשינו עד עכשיו.‬
‫עכשיו, תדמיין כל מה שנוכל להשיג.‬
‫אני צריך לחשוב על זה לעומק, פאטו.‬
‫תחשוב על זה.‬
‫אדוני, הקפה שלך.‬
‫תודה, מגדה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫נתראה בפגישה הבאה.‬
‫מה קרה?‬
‫אני חושב שמיקי לא אוהב איך שאני שר.‬
‫ברור שהוא אוהב, הוא רוצה שתשתפר.‬
‫לכן, אתה חייב להתאמן‬ ‫אם אתה רוצה להיות זמר.‬
‫אם זה מה שאני צריך לעשות,‬ ‫אני לא רוצה להיות זמר.‬
‫טוב, לא אמרתי לך‬
‫שהשגתי לך מקום בתחרות בטלוויזיה.‬
‫אני אפילו לא אגיד לך מה הפרס.‬ ‫זה במדריד, בעוד חודש.‬
‫אתה מעוניין או לא?‬
‫בטח, סבתא, תודה.‬
‫ילד שלי.‬
‫ביקשתי ממך במפורש לא לפטר אותו.‬
‫למה לא?‬
‫בסדר, במה פטריסיו הועיל כל כך?‬
‫הוא נאמן, אלכס. הוא נאמן.‬
‫נאמן לך או נאמן לחברה שבה הוא עובד?‬
‫אני בטוח שרובלס היה זה ‬ ‫שהדליף את הסקופ על הדואט עם סינטרה.‬
‫הוא סגר עסקה מאחורי גבי ‬ ‫ביום שבו התקיימה הלוויה של הוגו.‬
‫מישהו היה חייב לתקן את זה.‬
‫הוא מתמרן אותך.‬
‫אלכס, אתה טועה.‬
‫זאת טעות לרצות לקוחות נוספים?‬
‫אתה טועה שלא בדקת את זה איתי.‬
‫אתה לא יכול לקבל החלטות כאלה בעצמך.‬
‫אבל זאת החברה שלי.‬ ‫-שאני בניתי, אל תשכח.‬
‫אני החברה.‬
‫אתה יודע?‬
‫אני חושב שהגיע הזמן שנפסיק לעבוד ביחד.‬
‫אתה לא יכול להגיד את זה.‬
‫לא, מגדה, לא על הפסנתר, הוא יהרוג אותי.‬
‫על הדלפק, בבקשה.‬
‫שלום, מותק.‬ ‫-היי.‬
‫תגהצי את השמלה שהנחתי על המיטה.‬
‫בשמחה.‬ ‫-תודה.‬
‫איך מתקדמות ההכנות?‬ ‫-זה מתחיל לקבל צורה.‬
‫מה איתך, איך הולך?‬
‫מיקי, אתה חייב לשמוע משהו.‬
‫סבתא סידרה לי מקום בתחרות טלוויזיה.‬
‫באמת?‬
‫איך?‬
‫טוב, אני שר בטלוויזיה.‬ ‫אם אנצח, אקליט אלבום בספרד.‬
‫מה דעתך?‬
‫בספרד?‬
‫במדריד, כן. סבתא רוצה לקחת אותי לשם החודש.‬
‫וזה הכול.‬
‫היה לי לעונג‬
‫לחלוק אתכם את כל השנים האלה.‬
‫טוב, כמעט את כולן.‬
‫ולא משנה מי יחליף אותי,‬
‫אל תדאגו, הדברים לא ישתנו במשרד. אז...‬
‫מה קרה?‬ ‫-מה שלומכם?‬
‫בוא אתי.‬
‫אם באת לבדוק אם גנבתי עוד משהו,‬
‫אין לך סיבה לדאוג, אני מבטיח לך.‬
‫באתי לכאן‬
‫כי רציתי להגיד לך שדיברתי עם המפיק מפרו.‬
‫עם החבר שלי, המפיק?‬
‫ובמה אני מואשם עכשיו?‬
‫מה?‬ ‫-אני יודע שזאת לא הייתה אשמתך.‬
‫דיברתי איתו כי ידעתי ‬ ‫שזה לא יכול להיות נכון.‬
‫תישאר.‬
‫חשדתי בהרבה אנשים,‬ ‫אבל לא הייתי צריך לחשוד בך.‬
‫תן לי לחשוב על זה.‬
‫כבר הייתי מוכן לחזור הביתה למשפחה שלי.‬
‫תן לי לחשוב על זה.‬
‫כן.‬
‫אני מבין. כן.‬
‫רובלס.‬
‫מה קורה, מיקי, הכול בסדר?‬ ‫-תודה שבאת. אני בסדר.‬
‫אני צריך לדבר אתך.‬
‫חשבתי על מה שדיברנו הבוקר.‬
‫בקשר להצעה שלך.‬
‫אני זקוק לשינוי.‬
‫בוא נעבוד ביחד.‬
‫זה יהיה לי לכבוד.‬
‫אבל קודם, אני צריך שתעזור לי בעניין אישי.‬
‫אולי זה כרוך במחיר גבוה‬
‫אבל אני לא רואה דרך אחרת.‬
‫כל מה שאתה צריך.‬
‫היי, ניקולס.‬ ‫-מטילדה, תיכנסי.‬
‫קדימה, סרחיו. אני יודעת שכבר מאוחר, מותק,‬
‫אבל אנחנו צריכים לעשות עוד הרבה חזרות‬ ‫לפני שניסע למדריד.‬
‫קדימה.‬
‫ערב טוב.‬
‫ניקולס, תוכל לתת לנו רגע, בבקשה?‬
‫כמובן, פאטו.‬
‫תסלחו לי.‬
‫נעים מאוד, גברת מטילדה.‬
‫אני פטריסיו רובלס, ‬ ‫המנהל החדש של לואיס מיגל.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-יש לי הפתעה בשבילכם.‬
‫אתה מוכן?‬
‫ורנר שלחו את החוזה הזה‬
‫לחתימה כדי שתקליט אצלם ‬ ‫את האלבום הראשון שלך.‬
‫חברת התקליטים המובילה באמריקה הלטינית ‬
‫רוצה את סרחיו.‬
‫מה דעתכם?‬ ‫-אבל מי שמע את סרחיו שר?‬
‫טוב...‬
‫מיקי המליץ עליו, הוא לא זקוק ליותר מזה.‬
‫אה, מיקי אחראי לזה.‬
‫ורנר אחראיים לזה.‬
‫לואיס מיגל לא מופיע בחוזה הזה.‬
‫הוא לא האפוטרופוס החוקי שלו,‬ ‫את האפוטרופוסית שלו.‬
‫זה חוזה בין ורנר לבינך, זה הכול.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-אני בטוח.‬
‫אז כל מה שאנחנו צריכים‬
‫זה שסבתא שלך תחתום בעמוד האחרון.‬
‫וזהו, אתה בדרך להפוך לכוכב.‬
‫קדימה, סבתא, תחתמי.‬
‫קדימה, סבתא.‬ ‫-אתה רוצה שאחתום?‬
‫כן.‬
‫הוא עדיין מתראיין, דוק?‬
‫כמה אנשים מראיינים אותו?‬
‫אני לא יודעת, תפריע לו.‬
‫תגיד לו שאני מחכה לו כבר שעה.‬
‫אמרת שהיא כאן.‬ ‫-היא כאן.‬
‫אני צריך ללכת.‬
‫היא לא מוכנה לתת לנו את השאלות.‬
‫בלי שאלות, אין ראיון.‬ ‫-אני יודע, התעקשתי...‬
‫ערב טוב, חבר'ה, אתם מוכנים?‬ ‫-אני אטפל בזה.‬
‫כולם מוכנים?‬
‫מיקי.‬ ‫-אני לא מאמין.‬
‫נדמה שראיתי אותך רק אתמול.‬
‫באקפולקו פסט, לפני שלוש שנים בערך.‬
‫אתה מוכן?‬ ‫-כמעט.‬
‫אני צריך לראות קודם את השאלות.‬
‫ואני צריכה חופשה, אבל זה לא יקרה.‬
‫את יודעת שאני לא מתראיין‬ ‫בלי לראות מראש את השאלות, יקירתי.‬
‫אז אף פעם לא התראיינת, יקירי.‬
‫לפחות תגידי לי במה מדובר.‬
‫טוב, הדברים הרגילים.‬
‫האלבומים שלך, הנשים שלך...‬ ‫-נשים? לא.‬
‫כן, נשים, אתה יודע.‬ ‫-נסיכה.‬
‫אני ארגיש הרבה יותר בנוח‬
‫אם תראי לי את השאלות.‬
‫השאלות נמצאות כאן.‬
‫אל תדאג. בוא נתחיל.‬
‫מוכנים, חבר'ה?‬ ‫-טוב, אנחנו מוכנים?‬
‫תצלם רק מצד ימין, בבקשה.‬ ‫-ברור.‬
‫זאת המצלמה שלי, נכון? כן.‬ ‫-נכון.‬
‫טוב.‬
‫מיקי.‬
‫תירגע, אני לא נושכת.‬
‫מה השיר הראשון שתרצה באלבום שלך?‬
‫אני עדיין לא יודע.‬
‫אתה עדיין לא יודע? טוב, בסדר.‬
‫תודה. בסדר.‬
‫עכשיו יש לך את כל הזמן שבעולם‬ ‫לאמן את הילד המוכשר הזה.‬
‫כי כתוב כאן שהוא לא יכול להקליט‬ ‫את האלבום הראשון שלו עד שימלאו לו 18.‬
‫אז לא תוכלי לנצל אותו יותר‬ ‫אפילו בשביל אגורה אחת.‬
‫מזל טוב.‬
‫זכרו, זה חוזה בלעדי עם ורנר.‬
‫בלי תחרויות טלוויזיה או שום דבר.‬
‫מזל טוב, אלוף.‬
‫- אידיוט -‬
‫מיקי.‬
‫רצית לדבר איתי?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מה אני כבר יכול לעשות?‬
‫רק עובד, עובד ועובד.‬
‫לחשוב שמישהו כל כך טיפש‬ ‫גנב ממני כל כך הרבה.‬
‫מה?‬
‫מה? מיקי, לא גנבתי.‬ ‫-תסתלק.‬
‫אתה מפטר אותי. באמת?‬
‫אתה מפטר את הבחור היחיד‬ ‫שבחיים לא אמר לך לא.‬
‫לשום דבר.‬ ‫-תקשיב טוב.‬
‫אני בחיים לא רוצה לראות אותך יותר.‬
‫תסתלק.‬
‫למען האמת...‬
‫אהבתי את הריאיון.‬
‫שלי?‬
‫אני בטוחה שתמיד שואלים אותך את אותן שאלות.‬
‫ותגיד לנו, לואיס מיגל.‬ ‫-אוי, לא.‬
‫יש לך חברה?‬
‫אתה רוצה ילדים?‬
‫אתה רוצה להתחתן יום אחד?‬
‫בחייך, אני בטוחה שנתת לי‬ ‫את אותן התשובות שאתה נותן לכולם.‬
‫אני? ממחזר תשובות? בחיים לא.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫יש לך תוכניות?‬
‫רוצה ללכת לשתות משהו?‬
‫מותק, חיכינו כמעט שעתיים.‬
‫זה זלזול, אנחנו הולכים.‬
‫לא, אבא. בבקשה, לא.‬
‫העיר הזאת מטורפת,‬ ‫אתה יודע כמה גרוע זה יכול להיות.‬
‫זאת שעת העומס עכשיו.‬
‫אבא, הוא עובד.‬ ‫אני נשבעת, הוא אמר שהוא יגיע.‬
‫אני בבית, סליחה.‬
‫אני ממש מצטער, הם לא נתנו לי ללכת.‬
‫זה היה ממש לחוץ. תסלחי לי, מותק.‬
‫אימא.‬
‫אני מבקש את סליחתכם.‬
‫סליחה, דוד.‬
‫הם לא נתנו לי ללכת.‬
‫אל תלכו.‬
‫נראה לכם את הבית.‬ ‫-לא, מיקי.‬
‫בבקשה, בוא רק נאכל.‬
‫כמובן.‬
‫אהובתי.‬
‫סלחי לי.‬
‫בבקשה, תסלחי לי, זה היה ממש לחוץ שם.‬
‫אני מבטיח שזה לא יקרה שוב.‬
‫כמובן שזה לא יקרה שוב.‬
‫אני מצטער.‬
‫הייתי אומר לך לקחת הפסקה,‬ ‫אבל אני יודע מה תגיד.‬
‫מההתחלה, עוד פעם.‬ ‫-בוא ננסה שיר קל יותר.‬
‫היי,‬
‫אני לא יכול לעשות הופעה ‬ ‫רק עם שירי חג מולד.‬
‫אני מסכים לגמרי.‬
‫שוב פעם.‬
‫בסדר, עכשיו.‬
‫שלוש, שתיים, אחת ו...‬
‫זה בשבילך, גבר.‬
‫יפה, גבר, יפה.‬
‫לפני שנתחיל,‬
‫למען הסר ספק או כדי למנוע אי הבנות...‬
‫את מבינה שברגע‬ ‫שאפעיל את מכשיר ההקלטה,‬
‫כל דבר שתספרי לי עשוי להתפרסם,‬
‫נכון?‬
‫כן.‬ ‫-טוב.‬
‫איפה את רוצה להתחיל?‬
‫תראי, סינתיה.‬
‫את יודעת משהו על...‬
‫מקום הימצאה של מרסלה בסטרי?‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫אני יכולה להיכנס?‬
‫את יכולה להיכנס.‬
‫בסדר.‬
‫פישלתי.‬
‫תסלח לי.‬
‫אני סולח לך.‬
‫בסדר.‬
‫מישל, אני חושב שכדאי שנפסיק להיפגש ככה.‬
‫ככה?‬
‫איך?‬
‫מה?‬
‫מישל, אני החבר הכי טוב של אבא שלך.‬
‫אתה צודק.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫עברית: שלמה ליברמן‬