PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Jak si to o mně můžeš myslet?
MEXICO CITY, 2006
O mně, Micky.
Známe se do prdele od dětství.
Táta byl taky táta. A okrádal mě, až jsem ho vyrazil.
Fakt mě srovnáváš s otcem?
Vážně věříš, že bych tě ohrozil pro pár prašivejch zlaťáků?
Vím jenom, co Azuceně řekl ten promotér.
Tak jinak. Ten promotér oslovil Josého.
Koncert zařídil José.
A mě budeš vinit, že jsem škudlil na aparátu? Nasrat.
Jak mám vědět,
že v tom nejedete spolu?
Jak? Dávám ti svoje slovo, brácho.
- Svoje slovo. - Nebo už mi nevěříš?
Máme důkazy.
Říkám ti, že to není můj podpis!
Zapomínáš, s kým mluvíš.
Jak myslíš, že mi je?
Vědět, žes mě zradil.
Já tě nezradil, Micky.
- Nevzal jsem ti ani euro. - Na smlouvě je tvůj podpis, do píči!
Myslíš, že mě budeš ojebávat?
Co?
Mrzí mě to, kámo.
Táta s Patriciem jsou dávnou minulostí, ale ty stejně nikomu nevěříš.
Tentokrát se pleteš.
A hodně.
Musím babičku nějak zastavit.
Ptal jsem se táty, nemáme ji za co zažalovat.
Našla Cynthii Casasovou.
No a?
Netušíme, co ví, a zatím nic nevydali.
McCluskey, je přece jasný, že bude chtít mluvit o mámě
a o Michelle, uvažuj.
Co se s babičkou nějak dohodnout, nabídnout jí třeba prachy?
Chce jenom vydělat na Sergiñovi.
No tak...
s tiskem promluv sám, než to udělá ona.
Počkej.
Chápu to správně?
Ty chceš, abych šel za novinářema a říkal jim o svým soukromí?
Ano.
Prostě řekni pravdu.
Vím, že to je těžký.
Ale je to správný.
Zvaž to, Micky.
- Ty mi ani nevynadáš? - Proč, jako?
Nedělám blbost, stěhovat se k němu?
Hele, musíte to jednou provždy vyřešit, přestat se dokola scházet a rozcházet.
Jste spolu roky, Eri.
Roky. Co by se mohlo stát?
Nevím.
Co když se k němu nastěhuju a něco se stane...
Jako co?
- Co když mi to nebude vyhovovat? - No tak se vrátíš sem.
- Co když to nevyjde? - To je jedno.
Furt se rozcházíte a usmiřujete. Měli byste to aspoň zkusit.
Když to neklapne, holt smůla.
Ale když to klapne...
provdáš se za Luise Miguela.
- Vole. - Ozvala ses mu?
Chce totéž, co ty?
No tak.
Znáš Lauru Pausini, Julio?
Jo, je skvělá.
Taky je pod italskou odnoží Warneru.
Přechází pod Publishow.
Zítra si přijde prohlídnout prostory.
A Micky to ví?
- Publishow mu nepatří. - Je to jedinej klient, vole.
No a?
Zpočátku jsme zastupovali víc umělců.
Tehdy to nebyl „ten“ Luis Miguel.
Věř mi, chlape. Zmáknu to.
Ahoj Micky.
Jsem moc ráda, že sis to rozmyslel.
- Sergiovi to prospěje. A tobě... - Kolikrát týdně ho chceš vidět?
- Záleží, co považuješ... - Kolikrát...
týdně?
Všechny odpoledne od pondělka do čtvrtka.
Potřebujeme čas na cvičení.
Netvař se tak, Micky. To není kvůli mně, kluk chce zpívat.
Ještě něco?
Když už se ptáš, nelíbí se mi, že žiju v hotelu.
Chci prostornější bydlení se zahradou.
Abych měla na Sergia klid.
A taky...
chci, aby Sergio cvičil u tebe ve studiu.
Slibuješ, že nepůjdeš za Cynthií?
- Můžu být v klidu? - Spolehni se, Micky.
Jen aby.
Domluveno.
- Moc ráda tě vidím. - Já vás taky.
- Taková doba. - To jo.
- Snad spolu nebydlíte? - Snažíme se.
Láska ve vašem věku je krásná.
Díky.
Pardon, prosím.
Tak jo.
- Mějte se. - Jo.
- Blahopřeju. - Moc děkujeme.
- No tak. - Ty kráso.
Jsem tady.
Mám hroznou radost.
- Brýtro, Joaco. - Zdravíčko.
Zas nemáš oblek, José.
- Řekni mu, že příště. - Řekni mu to sám, ať sjede tebe.
Tys ve škole nebyla moc oblíbená, co?
Je mi ctí u nás přivítat takovou hvězdu.
- Tudy. - Díky.
Do zasedačky. Až po vás.
To je Laura Pausini.
- Že to je Laura Pausini? - Ano. Odkdy tě zajímá její muzika?
Tati?
Co děláš?
Ale nic.
Uvažuju.
O čem?
Tak různě.
Co ty?
Dobrý.
Netrčím celej den doma...
Jsem v pohodě, fakt.
Neumíš lhát.
Co to máš?
Chceš to vidět? Hele.
Mám divadelní konkurz.
Bomba!
Je super přijít domů a mít tě tady.
Chci pozvat rodiče na večeři.
No tak, chtějí to tady vidět.
- Kdy? - Co v pátek? Máš čas?
Jo.
Ne.
Haló?
Co je, Patricio?
Přijdu to probrat zítra.
Že mám přijít hned?
No dobře, už jedu.
Promiň, že jsem tě vytáhl.
Točíme s Kikem a s Manzanerem zákulisní rozhovor o albu
a musíme tě taky vyzpovídat.
Chci to udělat v divadle.
- Co ty na to? - Rád bych znal možnosti.
Kruciš, zasedačka je obsazená. Pojď ke mně do kanceláře.
Potřebuju, abys mi schválil všechen materiál, co jsme natočili.
Nechtěl jsem na tebe tlačit, ale dnes to musí být hotové.
Koho to tam McCluskey má?
Nevím.
Zjisti to.
Dále.
Jak je?
Posadíš se?
Chtělas mi něco?
Mluvila jsem s tátou.
A?
Okradl jsi ho?
Ty taky?
Jako fakt?
Klid, jenom se ptám.
Jestli se ptáš na tohle, nemáme se o čem bavit.
Nedá se s tebou mluvit.
Je to tvoje, Lety, měj se.
Tak co, Alexíku.
Chystal ses mi říct, že hledáš další umělce?
- Chtěl jsem ti to říct. - Před, nebo po podpisu smlouvy?
Mám právo zastupovat víc umělců.
Alexi, ty to asi nechápeš.
Buď se budeš věnovat mně, nebo máme problém.
- Publishow není tvoje firma. - Já jsem Publishow.
No právě.
Nemůžeme záviset jenom na tobě.
- Firmě to neprospívá. - Aha. Ono to firmě neprospívá.
Jasně, jak jinak.
Zavolal tě Patricio, že jo?
O tohle ti jde?
Vážně?
Starej se radši o jiný věci.
Určitě chceš cvičit tak starou skladbu?
- Můžem. - Určitě?
- Neptej se ho furt. - Tak jedem.
Tři, dva, jedna.
Ještě jednou?
Vezmem to před refrénem.
Hlavně netlač na pilu, vždyť to znáš.
Ještě jednou a zabiju tě...
- Ti to říkám, vole. - Jedem.
Tři, dva, jedna.
Kurva!
Micky.
Dobrá práce.
Micky?
- Máš čas? - Ano.
Děje se něco?
Rád bych tě o něco požádal.
Abys kontaktovala jistou osobu.
MEXICO CITY, 1994
Hotovo, jdeme.
Druhou ruku, tak.
Dík. Už jsem dlouho nezpíval.
Šlo ti to skvěle, zajdem to někam oslav...
Kampak?
- Kde se tu bereš, Micky? - Jdu cvičit Sergiña.
My už ale skončili.
Co? Jste tu sotva dvě hodiny. Víš, co já se jako dítě nacvičil?
- Jistěže víš. - Ty se mnou budeš cvičit?
No jasně. Ale uděláme to pořádně.
Platí? Tak pojď.
Neměl by si radši odpočinout?
- Můžete cvičit jindy. - Posaď se, udělej si pohodlí.
- Jdem na to? - Jo.
Umíš „Palabra de honor“? Určitě?
Super. Nico.
Pusť to tam.
To se ho mám dovolovat, jestli můžu na záchod?
Asi ti to nedochází, Alexi.
Zkus se uklidnit, jo?
Zakázal mi nabírat jiný umělce.
Nesmím si ani vybrat vlastní lidi, nedovolí mi vyhodit Roblese.
- Je to tvůj jedinej klient. - To neznamená, že je pánem Publishow.
Víš co? Já ti to říkal.
Měls mu dát vědět, že chceš pozvat Lauru Pausini.
Ty se ho zastáváš?
- Je to Luis Miguel. - Takže ani u tebe nemám odvolání.
Chápej mě. Warner ho potřebuje a bude s ním spolupracovat.
Ať ho zastupuje kdokoli.
Stop. Výš.
Znova. Začni, kde máš.
Micky. Vždyť přijde o hlas.
V jeho věku jsem dával 250 koncertů.
Prostě ti říkám, že to zvládne.
Znova!
Znova, do prdele!
Stop. Moc spěcháš.
Znova.
Znova, Sergio. Hlídej si to.
Ne. Vibrato. Silnější závěr.
Znova!
Kazíš to. Nestačí zpívat hezky. Stop!
Budem tu, dokud se to nenaučíš.
Já už nemůžu, Micky.
Nemám hlas.
Zpívat se nenaučíš jen tak.
Trvá to roky.
Roky disciplíny.
Pak se to naučíš.
Ještě jednou.
Jak to šlo?
Mám tě moc rád.
Lásko.
Bylo to tak zlý?
Bylo to strašný.
- Příšerný. - To mě mrzí.
Myslíš, že to zabralo?
Podle mě už do studia v životě nepáchne.
Takže když si to tak vezmeš,
děláš to pro jeho dobro.
- Jo. - Ber to tak.
Zítra přijdou rodiče, tak ať nezapomeneš.
Zítra?
No tak, Micky. Fakt mi na tom záleží.
Mám nějakou práci, ale přijdu.
Já vím.
Slibuješ?
Slibuju.
Díky.
- Jak se vede? - Moc rád vás poznávám.
Ani nevíte, jak mě rmoutí, že jsem ten koncert nedokončil.
Ale ne...
To já bych se měl omluvit, Luisi Migueli.
Stalo se to v mojí zemi a navíc to byl můj sál.
Hrozně mě to mrzí.
Ale ne, tady ne.
Nechceme nářky. Co, Azuceno?
Ano. Kvůli tomu jsme vás pozvali. Dobře víme, že za tu nehodu nemůžete,
a proto vám chce Luis Miguel nabídnout náhradní koncert zdarma.
Vážně?
Bylo by mi ctí, opravdu. Cokoli si řeknete, to zařídím.
Super. Spojím vás s manažerem, abyste domluvili termín.
S manažerem? Se kterým?
Se kterým? Přece s Ambrosim.
On tady pořád dělá?
Proč by nedělal?
Nakonec to byla nehoda.
Nebo ne?
Jistě.
Hele, řeknu to jednoduše. Máš dvě možnosti, jak z toho ven.
První...
Řekneš mi úplně všechno.
A pošlu tě domů svým letadlem.
Anebo...
tě nechám zavřít, až zčernáš.
Vyber si.
- McCluskey tě vyrazil? - Jo, včera večer.
Neboj, zařídím to.
Ne, to nemusíš.
Vůbec se do toho nemíchej, Micky.
Proč? Nechápu.
K čemu ti je Publishow bez Huga?
McCluskey je fajn, mám ho rád.
Ale naše branže se mění a on nechce jít s dobou.
Je starší, má jinej vkus.
Vem si, co jsme spolu dokázali.
A co všechno ještě dokážeme.
Musím si to promyslet, Pato.
Promysli.
Vaše káva, pane.
- Díky, Magdo. - Není zač.
Nashle na příštích schůzkách.
- Copak je? - Mickymu se asi nelíbí, jak zpívám.
Jistěže líbí, proto je na tebe ras.
- Musíš pilně cvičit, abys byl zpěvákem. - To radši nebudu zpěvákem.
Ještě jsem ti to neřekla,
ale zapsala jsem tě do televizní soutěže.
Nechtěj vědět, jaká je hlavní cena. Je to v Madridu, za měsíc.
Zajímá tě to?
Jasně, babi, děkuju.
Chlapečku.
Výslovně jsem tě žádal, abys ho nevyhazoval.
A proč ne?
Co pro tebe Patricio udělal?
Je věrnej, Alexi.
Tobě, nebo firmě, pro kterou pracuje?
Vsadím se, že to byl on, kdo vyzradil duet se Sinatrou.
Během Hugova pohřbu mi uzavřel kšeft za zádama.
Někdo jednat musel.
Manipuluje s tebou.
Pleteš se, Alexi.
Co je špatnýho na tom chtít zastupovat víc umělců?
Měl ses mě nejdřív zeptat, nemůžeš o tom rozhodovat sám.
- Je to moje firma. - Ale já ji vybudoval.
Já jsem tahle firma.
Víš co?
Je čas jít si každej po svým.
To nemyslíš vážně.
Na klavír ne, Magdo, nebo mě zabije. Dejte to na stůl.
- Čau lásko. - Ahoj.
Vyžehlíte mi šaty, prosím?
- Jistě. - Díky.
- Jak jdou přípravy? - Rýsuje se to.
- A co ty, chlapáku? - Mám velkou novinu, Micky.
Babička mě dostala do televizní soutěže.
Fakt?
Jak?
Budu zpívat v telce, a když vyhraju, vydám desku ve Španělsku.
Dobrý, ne?
Ve Španělsku?
V Madridu, chce mě tam tenhle měsíc vzít.
No nic.
Byla radost s váma všechny ty roky pracovat.
Skoro všechny.
Ať mě nahradí kdokoli,
nebojte, nic se tady nezmění.
- Co je? - Jak se máte?
Pojď se mnou.
Jestli sonduješ, co jsem ještě ukradl...
buď v klidu, neměj obavy.
Jdu ti říct, že jsem mluvil s tím peruánským promotérem.
S mým kámošem?
Z čeho mě viní teď?
- No? - Vím, žes to neudělal.
Věděl jsem, že to nemůže být pravda.
Zůstaň.
Podezíral jsem už hodně lidí, ale nikdy jsem neměl podezírat tebe.
Nechám si to projít hlavou.
Byl jsem na cestě domů za rodinou.
Promyslím to.
Jasně.
Rozumím.
Patricio.
- Všechno v pohodě, Micky? - Dík, žes přišel.
Chci s tebou mluvit.
Uvažoval jsem o tom, cos ráno navrhoval.
Potřebuju změnu.
Zkusme to spolu.
Bude mi ctí.
Ale nejdřív potřebuju pomoct s osobní záležitostí.
Možná se pěkně prohnu, ale nevidím jinou možnost.
Cokoli.
- Ahoj Nicolasi. - Pojďte dal.
Do toho, Sergio.
Já vím, že už je večer, ale musíme před Madridem hodně cvičit.
Dobrý večer.
Nechal bys nás o samotě, Nicolasi?
Jasně, Pato.
Omluvte mě.
Těší mě, paní Matilde.
Jsem Patricio Robles, nový manažer Luise Miguela.
- Těší mě. - Mám pro vás překvapení.
Připravený?
Warner ti posílá smlouvu, abys u nich nahrál svou první desku.
Největší latinskoamerický vydavatel má o Sergia zájem.
- Co ty na to? - Vždyť ho neslyšeli zpívat.
No...
doporučil ho Micky, to úplně stačí.
Takže je to Mickyho nápad.
Je to nápad Warneru.
Luis Miguel v té smlouvě nefiguruje.
Opatrovnictví nemá on, ale vy.
Je to smlouva mezi vámi a Warnerem.
- Určitě? - Určitě.
Takže stačí,
když to babička tady podškrábne.
A budeš na cestě ke hvězdám.
- Tak podepiš, babi. - No tak, babi.
- Mám? - Jo.
Jak to, že má ještě rozhovor?
Kolik lidí ho zpovídá?
No tak ho přeruš.
Vyřiď mu, že už hodinu čekáme.
- Už dorazila? - Jo.
- Musím jít. - Nechce nám ukázat otázky.
- Bez nich nebude rozhovor. - Vím, snažil jsem se...
Dobrý večer, pánové. Jste ready?
Připraveni?
- Micky. - To mě podrž.
Jako by to bylo včera.
V Acapulku na fesťáku, tři roky zpátky.
- Připraven? - Skoro. Chci vidět otázky.
A já chci dovču, ale to se nestane.
Víš, že nedávám rozhovory, aniž bych viděl otázky.
Tos ještě nezažil rozhovor.
Prozraď mi aspoň téma.
Klasika, tvoje desky, tvoje holky...
- Holky? - Jo, holky. Znáš to.
Princezno. Byl bych klidnější,
kdybys mi ty otázky ukázala.
Otázky mám tady.
Neboj. Pojď.
- Jste připraveni? - Můžem?
- Berte mě zprava. - Jasně.
- Tohle je má kamera? - Ano.
Dobře.
Micky.
Klid, já nekoušu.
- Jakou písničku chceš první? - Zatím nevím, uvidíme.
Uvidíme. Tak fajn.
Díky. Teď máte spoustu času, abyste toho nadaného klučinu připravila.
Podle smlouvy smí nahrávat až od 18 let
a vy z něj nevyždímete ani cent.
Blahopřeju. A pamatujte, že jde o exkluzivní smlouvu,
žádné televizní soutěže a podobně.
Blahopřeju, chlapáku.
KRETÉNE
Micky.
Sháněls mě?
Co děláš?
Co asi?
Makám jako šroub.
Já se nechám okrádat takovým debilem.
Prosím?
- Nic jsem ti neukradl. - Vypadni.
Ty mě vyhazuješ?
Jsem jedinej, kdo ti nikdy v ničem neodporoval.
Už mi v životě nelez na oči.
Zmiz.
Musím říct...
že mě ten rozhovor bavil.
Se mnou?
Musels ty otázky slyšet už stokrát.
- Pověz nám, Luisi Migueli... - Ne.
Máš holku?
Chceš děti? Plánuješ se někdy oženit?
A netvrď, žes mi nevyprávěl tytéž pohádky, co ostatním.
Já a opakovat se? Jak bych mohl?
Jak tě to napadlo?
Máš čas?
Nechceš zajít na drink?
Čekáme skoro dvě hodiny. Je to od něj neslušné. Odcházíme.
Tati, prosím, neodcházejte.
Víte, co je v tomhle městě za provoz.
Je špička.
Je v práci. Slíbil, že dorazí.
Už jsem tady.
Strašně se omlouvám, nechtěli mě pustit.
Byl to blázinec. Promiň, lásko.
Maminko.
Moc mě to mrzí.
Promiň, strejdo.
Zdrželi mě.
Nechoďte.
- Ukážu vám dům. - Co chceš ukazovat, Micky?
Pojďme jíst.
Jistě.
Lásko.
Promiň mi to.
Promiň, byl hroznej šrumec.
- Slibuju, že už se to nestane. - Samozřejmě, že už se to nestane.
Promiň.
Doporučil bych ti pauzu, ale víme, co bys mi odpověděl.
- Vezmeme to od začátku. - Dám ti něco lehčího.
Přece nemůžu koncertovat s koledama.
Souhlasím s tebou.
Znova.
Jedem.
Tři, dva, jedna...
Ta byla pro tebe, vole.
Skvělá práce.
Než začneme, aby nedošlo k nedorozumění...
Chápete, že až zapnu diktafon, všechno, co řeknete, bude zveřejnitelné?
Ano?
- Ano. - Skvěle.
Čím chcete začít?
Podívejte, Cynthie, co víte o...
osudu Marcely Basteri?
- Ahoj. - Ahoj.
Můžu dál?
Můžeš.
Tak jo.
Zvorala jsem to.
Promiň.
Odpuštěno.
Super.
Neměli bychom se takhle vídat, Michelle.
Takhle...
jak?
Co?
Jsem tátův nejlepší kámoš.
Máš pravdu.
- Jo. - Jo.
Překlad titulků: Jiří Nehyba