PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Ty mi nic nenabídneš?
- Ani sklenku vody? - Co děláš v Mexiku?
Chci být s váma, stýská se mi po vás.
Po nás, nebo po Sergiovi?
Taky se mu stýská.
Volal mi z tábora.
Je normální, že mu chybím.
Nechci, aby byl s Titem.
Micky, s Titem se dávno nebavím.
Jenom chci vidět svýho vnoučka.
Prosím.
Ne, mami, nic tátovi neříkej, ozvu se mu sám.
Vezmu ho na squash nebo něco.
Snad mě vezme do firmy, tady to vypadá bídně.
Vydrž.
- Co chceš? - Mám velkou novinu.
- Nelez mi do kanclu. - Starej je marod.
- Jakej starej? - Jakej asi? Hugo.
Je totálně v hajzlu. Fakt.
Skvělá příležitost.
NEW YORK, 1994
Nejsem moc overdressed?
Tak trochu. Ale sluší ti to.
Je to tím sakem?
Trváš na těch botách? Nechceš radši jiný?
Že by?
Haló?
Xime? Čau, je tam Érika?
Čau Micky.
Bohužel.
Je venku.
- Venku? - Jo.
Nevím, kam šla.
Řeknu jí, žes volal, jo?
- Dobře, dík. - Měj se.
Je ti jasný, že se mu budeš muset ozvat?
Docházejí mi výmluvy.
Mělas pravdu, bylo to botama.
- Boha jeho. Nalej mi taky, brácho. - Co se děje? Všecko v poho?
Jo, řešil jsem s Hugem práci.
Jak se má?
Dobře, ale má toho moc.
Co máš na programu?
Jet za Michelle, sraz s kapelou. Proč?
Jen tak. Napadlo mě, jestli bys nezajel do New Yorku,
poklábosit se Sinatrou.
Poklábosit se Sinatrou?
Nahrává duetovou desku a chce zpěváka z Latinský Ameriky.
Kecáš.
Ale musíme jet hned, už to má s někým rozjednaný.
Počkat, počkat.
Neboj, letadlo už čeká, pojeď a přesvědč ho.
Máma tě doporučila, chce si tě poslechnout.
Ještě že jsem ti šel za svědka, co?
Ještě dneska.
Dojdu si pro věci. Magdo, pomozte mi balit!
- Tati? - Tady jsem.
- Teprve jdeš ze školy? - Jsem vyřízená.
Mám za sebou čtyři hodiny etiky a komunikace.
A ani mě nepozveš?
Co děláš?
Koštuju svoje víno. Ochutnej.
Tak jo.
Byl jsem u doktora...
a bubínek se skvěle hojí.
To je pecka, budeš zase zpívat.
Zkusím to.
Musíme to oslavit.
Co si dát...
blend Merlotu, Carmenéru a Cabernetu Franc?
- Co ty na to? - Klidně, proč ne.
Na zdraví.
Určitě musíš zpívat už tenhle týden?
- Neměl bys ještě počkat? - Chci to jenom zkusit.
No dobře, tak držím palce.
Ale něco mi slib.
Že mi zas nezmizíš ze života.
Já a zmizet?
Na 11 let už ne, slibuju.
Jo, mimochodem...
o víkendu jdu na párty v Querétaru.
- Ze soboty na neděli. - A chceš tam přespat.
Mámě se to taky nelíbí, ale je to poprvé, co mě pozvali.
Ne.
Sly tě vezme na nákupy a koupíš si, co budeš potřebovat.
- Ne, tati, nic nepotřebuju. - To je jedno. Kup si, co chceš.
Tak jo.
NEW YORK, 1994
Čus.
- Ty kráso. - Klid, neboj. Dýchej.
Jak se tvý mámě odvděčím?
Dobrý večer. Smím vám vzít kabát?
Díky, pane.
Srát na něj!
Myslí, že neseženu jinýho troubu, co umí na saxofon?
V New York City?
Čau Franku.
- Migueli. - Dík za pozvání.
- Za málo. Jak se mají rodiče? - Skvěle.
- Že je pozdravuju. - Jasně.
- Kdo je tvůj kámoš? - Luis Miguel, pane, moc mě těší.
Ten zpěvák, dědku.
Aha, no jasně.
Slyšel jsem, že jsi třída.
Snažím se.
Aha...
ty se snažíš.
Umíš zpívat, nebo ne?
Jinak bych tu nebyl.
Dokaž to.
Potřebuješ snad orchestr?
Tamhle je piáno.
Copak, Hugo?
Pojď dál.
Mluvil jsem s Mickym.
Bude hostovat na Sinatrově desce.
- Fakt? - Je to tak.
A...
Cattaneo mě požádal, abychom o tom mlčeli.
Až bude hotová nahrávka, oznámí ten duet sami.
- To zní logicky. - Souhlasím.
No nic, jdu bydlet.
- Zavolám Josého. - Ne.
Zvládnu to.
MEXICO CITY, 2006
Tady to máš. Všechno účetnictví od Robleho odchodu po současnost.
- Díky. - Není zač.
A rád bych se ti omluvil za svoje chování.
Neměl jsem si to brát osobně.
Nic se nestalo.
Čau.
Musím za rodinou do Španělska, nechám ti na sebe kontakt, kdyby něco.
- Díky. - Měj se fajn.
- Čau. - Ty taky.
Nebereš mi telefon, neměl jsem na vybranou.
Pustíš mě dál?
Budu spolupracovat se Sinatrou. Chci to oslavit, pojď se mnou na večeři.
Blahopřeju.
Skvělá práce.
Ériko.
Frank Sinatra.
Tak pojď.
Mělas pravdu.
Vídám se s Michelle.
A skvěle si rozumíme.
Mám ti tolik co vyprávět.
Co být aspoň kámoši?
Škoda o to přijít.
Nechápu, jak ti to může chutnat.
Kupuju si je vždycky po škole.
- Dřív mi nechutnaly, ale teď jo. - Mám pro tebe koblihy, dáš si?
Ne.
Stěhuješ se sem?
Prdlačky. Radši umřu, než odejít ze Španělska.
Přijela jsem na návštěvu. Za tebou.
Ale snad se nebudeme vídat takhle, když se nás ten chlápek drží jako stín.
Doc je můj nejlepší kámoš.
- Jo? - Jo.
Micky nás nemůže nutit se vídat takhle.
Nenapadlo tě někdy, že ti Micky brání zpívat,
protože na tebe žárlí?
A má proč. Už teď máš větší talent než on v tomhle věku.
Micky zpívá nejlíp.
Ty jsi ještě lepší.
Potřebuješ jenom cvičit.
Vzpomínáš, když jsme se nastěhovali?
Chtěli jsme dům se zahradou pro děti.
A branky na fotbal, jednu sem a druhou tam.
Nene, řekli jsme, že s brankama uvidíme.
- Uvidíme? - Zvažovali jsme to.
- Nakonec jsem zasadila růže. - No právě.
Tak vidíš.
Víš co?
Za nic bych tenhle život nevyměnila.
Za nic.
Co to meleš?
- V Aspenu jsi balila ty mě. - Nikdo tě nebalil.
Tak takhle.
Můžeš mi říct, co děláš?
- Já? Co dělám? - Pozvala jsem tě snad dál?
- Chybíš mi. - Micky.
Snažila ses mi pomoct.
Snažila ses mi pomoct, stát při mně, a já tě nenechal.
Jsi namol.
No a?
Snad si nemyslíš, že mě pozveš na večeři...
a hned se k tobě vrátím?
Já věděla, že to nedáš.
Zpívat „Nepodmíněnou“ na karaoke? Copak jsem blázen?
Visíš mi 100 dolarů.
- Spíš 100 polibků. - Dolarů, chci prachy, ne polibky.
Ne. Haló?
Ano, je tady.
Vteřinku.
Pro mě?
Haló?
- McCluskey? Jak víš, že jsem... - Vyšla zpráva o duetu se Sinatrou.
Jaká zpráva?
Někdo tu informaci vypustil, dřív než to udělal Cattaneo.
- Cože? - Je vzteky bez sebe.
- Domluv mi s ním schůzku. - Nedá se mu vůbec dovolat.
- Nechce nás vidět? - Nechce.
Rozumím. Kurvadrát!
Co se stalo?
Musím do Mexika.
Promiň.
- Máme průser. - Jeď, nic se neděje.
- Určitě? - Jo, neřeš to.
Dík za pochopení.
Vítejte, vašnosto, už na vás čekáme. Nechceš začít něčím klidnějším?
Ani ne.
Vzít to odspoda nahoru.
„Ty, jen ty“, jedem.
José Pérez tomu nerozumí, ale není „Ty, jen ty“ dost těžká?
- Hleď si svýho. - Jasně. Jedem.
Micky.
- Jak můžeš říct, že jsem to byl já? - Když ne ty, tak kdo?
Nikdy bych Mickyho takhle neohrozil.
Já novinářům neřekl, že chystá duet se Sinatrou.
Já taky ne.
Cattaneo chtěl jedinou věc, diskrétnost!
Dobře, že jsi tu, Micky.
- Cos řekl novinářům? - Nic, přísahám.
Řekli, že mluvili s McCluskeym!
Duet je v prdeli, rozumíš?
- Zavolej mu. - Neberou to.
Fakt skvělý.
Nevzdám se Sinatry kvůli tvýmu průseru.
- Já to nebyl! - A kde je sakra Hugo?
Přece doma.
Proč?
To ti musí říct sám.
Zajeď za ním.
Kurva!
Micky, to je v pohodě, vždyť jsi půl roku nezpíval.
Znova.
- Mrdka! - Micky.
Nech to na zítra.
Stopni to.
Micky.
Jsou čtyři ráno, Micky.
Už to stačí, budem pokračovat zítra.
PŘÍCHOZÍ HOVOR: MICHELLE
Ne. Znova! Dokud to nebude ono. Znova.
Michelle?
- Sorry, že volám v noci... - O co jde?
Potřebuju, abys pro mě přijel.
- Kde jsi? - V Querétaru, ve čtvrti Campanario.
Hned jsem tam.
MEXICO CITY, 1994
Micky.
Lucío.
- Pojď. - Co se děje?
Lucío?
Běž dál.
Hugáčku.
Co ti je?
Jsem v Mexiku od roku 1976.
Netušil jsem...
co všechno tady zažiju.
Ale ze všech překvapení...
to zdaleka největší...
jsi byl ty.
Co všechno jsme spolu dokázali, Micky.
Mít tu čest...
vidět tě vyrůstat.
A co teprve přijde.
To, co přijde...
já už neuvidím.
Co...
- Co ti je? - Rakovina.
- Proč jsi mi to neřekl? - A přidělával ti starosti?
Aby... Abych... byl s tebou, podpořil tě.
Neříkal jsem ti to?
Život je jak pára nad hrncem.
Ne, to ne.
Pojedeme do New Yorku.
- Mají tam nejlepší léčby. - Nikam nepojedu.
Ne. Nedá se nic dělat.
To neříkej.
- Vždycky existuje řešení. - Ale no tak.
Sám víš, že tohle je jiný.
Odvahy ještě nikdy nikdo nelitoval.
Micky přijel z New Yorku seřvat McCluskeyho?
Jo. Takovej trapas.
- Vypadáš sklesle. - Zdrceně.
- Celej se potíš. - Nauč se ho líp napodobovat.
MEXICO CITY, 2006
Dík, žes pro mě přijel.
V pohodě, neřeš to.
Ta párty se dost zvrtla.
- Maličko se vymkla kontrole. - Hlavně, že jsi v bezpečí.
Já věděla, že to tak dopadne.
- Že začne zpívat a zas mu budu ukradená. - Ježiš, tys tu dramatičnost snad zdědila.
Byly čtyři ráno, asi spal.
Třeba ne.
Třeseš se.
Vem si zezadu bundu.
CESTOVNÍ PAS ŠPANĚLSKO
Někam ses chystal?
Jo, domů.
Jenže mi zavolala dívka v nesnázích a radši jsem změnil plán.
Víš co? Zvu tě na snídani.
Dobrá pařba?
Posaď se u nás.
- Jdu spát. - Co to je za sako?
To tě zajímá?
Mauriciovo.
Mauriciovo?
Kdybys bral telefon, tak bys věděl. Ale neboj, Mau pro mě přijel.
Co je?
Co se stalo?
Volal Micky.
Umřel mu manažer.
Kdy?
Včera večer.
A...
Co budeš dělat?
Měla bych za ním jet.
Nemyslíš, že když za ním pojedeš...
Micky to pochopí, jako že se k němu vracíš?
Co?
Alexi.
Upřímnou soustrast.
Musí ti být hrozně.
Hugo byl frajer.
To byl.
Co ten duet?
Co s ním bude?
To fakt netuším, Patricio.
Jedu k Hugovi na tryznu.
NEW YORK, 1994
Co tady děláš, Patricio? Staráš se přece o publicitu.
Hugo včera zemřel.
Což mě velice rmoutí, všichni jsme ho obdivovali a měli ho rádi.
Ale nemáš tu co dělat.
- Jsi tu jen díky svému bratranci. - Moc si vážíme, že jste nás přijal.
- Taky děláš pro Luise Miguela? - Samozřejmě, že dělá.
Poslyšte, pane Cattaneo.
Hugo byl můj mentor.
Byl pro mě jako otec.
Na rozdíl od Alexe chápu, že není nic důležitějšího,
než duet s panem Sinatrou.
A i kdyby to bylo pasé,
přinejmenším se vám chci osobně omluvit.
No...
Osobní omluvy si vážím.
- Díky. - Takhle by to mělo fungovat.
Hugo by to tak udělal.
Kam odchází lidi, když umřou, tati?
Vím jenom,
že těm, co tu po nich zůstanou,
se po nich moc stýská.
Chlapečku můj.
- Upřímnou soustrast. - Díky.
Máš chviličku? Potřebuju s tebou mluvit.
- Zrovna teď? - Bude to chvilička.
- No tak pojď dál. - Děkuju.
Běž za Lucíou, Sergiňo.
Co je?
Uvažovala jsem o naší dohodě.
Nelíbí se mi, že tvůj asistent nám pořád stojí za zadkem, jako by byl...
Dohodli jsme se na návštěvách s dozorem.
- Buď tohle, nebo nic. - Zapomněl jsi na tátovu závěť?
Stojí tam, že jsem jeho zákonný zástupce.
Na to seru. Sergio bude u mě, rozumíš?
Micky, Sergio stejně skončí u mě.
Buď to půjde po dobrým, nebo po zlým.
Ty si přijdeš
na Hugovu tryznu...
mi vyhrožovat?
Co chceš? Prachy?
To by taky neškodilo.
Radši vyhodím majlant za právníky, aby ti udělali ze života peklo,
než ti dát jedinej cent.
Micky.
Pomalu půjdem.
Už jdu, díky.
Bylo fajn tam vidět tolik lidí.
Pár jsem jich postrádal.
Promiň, že jsem tě sem dneska vytáh.
- Ale jde o ten duet. - Chápu.
- Co se stalo? - Volal jsem...
Nerad ruším, Alexi, jen hlásím, že jsem zpátky.
Alex mě poslal za Cattaneem kvůli tomu duetu. Jedu z New Yorku.
- A?
Je to v cajku.
Do týdne ti pošlou stopu, abys mohl nahrávat.
- Nekecej. - Fakt.
- Opravdu? - Jasně.
Díky, Alexi.
- Neděkuj mně, ale jemu. - To nestojí za řeč.
- Díky. - Omluvte mě.
Dobrá práce.
- Pro tým cokoliv. - Jak ses ke Cattaneovi dostal?
Mám v New Yorku bratrance, co se tam dost vyzná.
Aha, tvůj bratranec se vyzná, ty máš ale kuráž.
Nenadávej mi. Neměl bys mi spíš děkovat?
Tys vypustil tu informaci o duetu.
Tak moment, svoje průsery na mě neházej.
Poslouchej, ty sráči, nedám ti padáka jenom proto,
že tě Micky má za spasitele a máš protekci u Reného.
Ale jestli to nevíš, WEA je na prodej.
René končí a ty půjdeš s ním. Dřív nebo později odsud poletíš.
Klidně seď.
Promiň, že tě otravuju doma.
Říkalas, že to spěchá, ne?
Potřebuju proplatit cestu do Limy.
Do Limy?
- Proč neřekneš Ambrosimu? - Je ve Španělsku.
O co jde?
Nechci předbíhat událostem, ale nesedí mi některé výdaje.
Chci to v Peru prověřit.
V Limě.
Tak dobře.
Díky.
Jak dlouho mě okrádají?
To zatím nevím.
MEXICO CITY, 1994
Překlad titulků: Jiří Nehyba