PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Já nevím, na papíře to znělo dobře, ale...
Nevím.
Co myslíte?
Možná by to chtělo přestříhat.
Promiňte, ale je to děsně staromódní, přestříhání to podle mě nespraví.
Hele, Aries je první deska, kterou produkuju sám.
Klip k singlu musí být na úrovni.
- Jasně, o tom žádná. - Děláme s tím režisérem...
- Co, Hugo? Potřetí? - Počtvrtý, a nikdy nezklamal.
Věřím vám, ale mrkněte se na novinky na MTV.
Na Telehitu.
Klipy už nejsou o vyprávění příběhů, snaží se vyjádřit podstatu alba.
A ta je jaká? Tvoje, Micky.
Souhlasím s tebou.
Jestli se má Aries chytit, měli bychom to natočit znovu.
Můj názor znáš.
Jenže Kiko má desku hotovou, nezvládneme to časově.
Nemluvě o výdajích.
Víte, že je to naše zatím nejdražší deska.
- A bude nejprodávanější. - Tos trefil.
Radši bych to vydal dřív, klidně s tímhle klipem,
a nepodceňoval konkurenci.
- Luismi nemá konkurenci. - S tím souhlasím.
Hugo.
Víte co?
Dejte mi pár dní
a já vám ten klip zařídím.
- Vážně? - Jistě.
Promiň, Patricio, ale co víš o videoprodukci?
Hlavní je, co chce Micky.
Ja bych do toho šel.
No tak.
- Dva týdny. - A pět centů.
Nezačínej.
- A je to. - Do toho, pánové.
MEXICO CITY, 1993
Jak můžeš srovnávat Pinot Noir z Burgundska
s Kalifornií?
Prostě mám radši Sonomu.
Možná dvě, tři značky.
Tohle je prostě klasa.
Chlape.
Netvař se tak.
Víš přece, že strašně dlouho toužím po vlastní vinici.
Není to jen tak.
Já vím. Ale chci do toho jít.
A to je hlavní.
Tak dobře.
Ale nejdřív ti projedeme finance, včetně těch firemních,
aby se neopakoval ten průser s Roblesem.
Řekni mi, jak na to,
a zařídím to.
Neboj.
Přivedu někoho, komu se dá věřit.
- Nemůžu, nemám hlídání. - Co tvoje máma?
Ptala jsem se, už něco má. Babička taky.
- Kam jdou? - Na muzikál Asi z nich zešílím.
Když mluvíš o šílencích...
Micky se rozešel s Paolou Montero.
Co ji dát jemu?
No co? Je to její táta.
Ani náhodou.
Vykašlal se na její narozky a teď ji pořád chce vidět.
No vidíš. Jestli chce, abys mu odpustila, tak mu ji dej a pojď sakra na oslavu.
To bude pařba, že se posereš.
Uvidíš.
Docu.
- Je Sergiňo připravenej? - Je po snídani, umyl se, balí si kufr.
To se tak těší pryč?
Haló?
Sergiňo, pospěš, ať ti to neuletí.
Už jdu.
- Dobře. - Micky.
Volá Sophie.
Čau Sophie, děje se něco?
Já? Loučím se se Sergiem, jede na tábor.
Co se děje?
Jo, jasně. Co třeba odpoledne?
Mám se stavit?
Dobře, dorazím.
Pusu, čau.
Poslouchej. Kdybys cokoli potřeboval, Doc bude celou dobu v Madridu.
Platí?
Nezlob tam. A sbal tu nejhezčí holku.
Pusu.
- Měj se. - Čau.
Docu.
- Bacha na Tita a Matilde. - Bez obav, Micky.
- Budeš mi chybět. - Jo jo.
A z mlhy...
se vynoří bílý kůň, představující Luismiho osobnost.
- Tak co? Pecka, ne? - Nádhera.
Hele...
Zní to zajímavě. Líbí se mi to.
- Ale co rozpočet? - S tímhle rozpočtem to nevyjde.
Třeba ten kůň...
K čemu?
To byl Gustavův nápad.
- Gustavo Garzón? - Ano.
Vždyť točí filmy, Patricio, nebude dělat klip za pár šlupek.
Přesně to se mi líbí. Nechci režiséra ze světa videoklipů.
Přesně. Netočíme pohádku, chceme světu něco sdělit.
Ať je po tvým, Micky.
- Ale nepřekračuj rozpočet. - Režisér dobře ví, co si může dovolit.
Co ty na to, Hugo?
Když se ti to líbí, jdem do toho.
Ale pozor, v pondělí odjíždí točit svůj další film.
- Může buď o víkendu, nebo za dva měsíce. - Ne, žádný dva měsíce, hned teď.
- O víkendu. - Domluveno.
Nechápu to.
Řekne, že chce zůstat v Mexiku, chci jí koupit dům, a ona se naštve.
Už bylo načase, aby ti někdo řekl ne.
- Třeba nechce dům. - A co teda?
- Vzpomínáš na mýho tátu? - Jasně.
K osmnáctkám mi koupil sporťáka.
A ve dvaceti byt v centru.
Víš, na co vzpomínám nejradši?
Když mě bral na fotbal.
- Vždyťs byl hrozný dřevo. - Jo, netrefil jsem bránu ani z metru.
Právě proto jsem s ním rád chodil.
Věděl, že nebudu hrát první ligu, ale stejně mě brával.
Nic Michelle nedávej.
Prostě s ní buď.
Kde máš brejličky, Michelle?
Nevím, mami.
Tenhle víkend?
Kdybych nemusela, tak to nedělám, věř mi.
- Jsem přece její táta. - Ne, jsi ta úplně poslední možnost.
Pěkně děkuju.
Budeš mi tu oslavu vyčítat až do důchodu?
Neviděls, jak jí z toho bylo. Třicetkrát se mě na tebe ptala.
- Už jí neublížím, slibuju. - Ne.
Jestli jí ještě ublížíš, už ji neuvidíš. Myslím to vážně, Micky.
- Máš tu taxík, Michelle. - Už jdu, Ice.
- Tak pospěš. - Kde mám iPod?
- Kdes nechala hlavu? - Už ho mám.
- Nestihneš to. - Už běžím.
Kabelku.
- Díky. - Honem, ať to stihneš.
- Buď opatrná. - Jasně.
- Vrátím se. Pohlídej mi... - Už utíkej.
- Hlavně jasmín, prosím tě. - Neboj, všechno ti pohlídám.
Dobře.
- I love you. - Já taky.
Ice, taxík!
- Teď tu byl. - Kde?
Zpropadeně.
Zrovna odjel.
Uletí ti to.
Tak jo. Co si pustíme?
Britney Spears tu nemám, ale...
- Al Jarreau, trochu R&B... - Nemusels pro mě jezdit.
- Nebereš mi telefon, co jsem měl dělat? - Třeba s tebou nechci mluvit.
No dobře, teď můžem kecat hodinu. Jestli teda chceš, je to na tobě.
Mě to taky sere, chlape, ale musíme to šoupnout.
Ne, Micky je jak rybička, ale naložili jsme mu moc koncertů.
Musí odpočívat.
Napřesrok přijedem, máš moje slovo.
Samozřejmě.
Ano, za týden pošleme penále za zrušení.
Měj se, pozdravuj rodinu.
Čau, a dík.
A zlatý hřeb prohlídky, kancelář pana generálního.
- Co ty tady, Migueli? - Vedu vám Azucenu.
- Dobrý večer. - Mauricio. Těší mě.
- José Pérez, tour manažer. - Moc mě těší.
Přišla jsem vyřídit akvizici.
Akvizici?
Koupi vinice.
Myslel jsem, že to je dlouhodobější plán.
Zeptej se Mickyho. Buďte Azuceně nápomocní.
Mám schůzku, omluvte mě.
- Nashle. - Zatím. Migueli.
Tak povídejte.
Chcete vzít do zasedačky?
- Abyste mohla začít? - Jistě.
Až po vás. Po schodech a doprava.
Pardon.
Nastrčili nám špicla.
Tudy, prosím.
Tady bydlí můj brácha Alejandro, ale je pryč, tak tu můžeš spát.
- Máš tady telku... - To je tvá holka?
Ne, to je modelka.
- Tady máš... - Žiješ sám?
Nech to.
Bydlím s bráškou Sergiem.
A kde je?
Ve Španělsku na táboře.
Tady nahráváš písničky?
Ne.
Nesahej na to, spálíš se.
Nahrávám v nahrávacím studiu.
Teta Alejandra říkala, že máš všechno na jedno brdo.
Jo? Tak jí řekni, že minulou noc...
Co?
Co jí mám říct?
Ale nic.
- Kdo spí tady? - Kam jdeš? Michelle.
- To je Sergiův pokoj. - Chci spát tady.
Stejně je na táboře, ne?
Jak si přeješ. Musím do práce.
- Tak zatím. - Do studia?
- Ne, točím klip. - Jdeme.
Ne, je to hrozná nuda. Děsná nuda, radši zůstaň s Magdou.
Můžeš koukat na telku.
Máma me vždycky bere do práce.
Slib mi, že nebudeš zlobit.
A ty mi slib, že mi koupíš zmrzku.
Nemáte něco na pytle pod očima?
Hugo.
- Hugo. - Co?
Co s tím zrcadlem?
Mickymu k ruce, rád se na sebe dívá, když točí.
Celou dobu?
Ano, celou dobu, José. Zůstaň u něj, prosím.
To neměli lehčí?
Micky.
To je ale krásná holčička.
Hele, to je Hugo.
- Co děláš za práci? - Pracuju s tatínkem.
On ti to neřekl? Nevděčník jeden.
Vidíš toho pána s občerstvením? Popros ho, ať ti něco dá.
Tamhle.
Dal byste jí nějakou sladkost?
Michelle. Nikam nechoď.
Buď tam.
- Tuhle. - Je kouzelná.
- Sehnals někoho, kdo ji pohlídá? - Jo, jednu holku z produkce.
Buď v klidu, nehne se od ní na krok.
Díky.
Není zač. Každopádně...
Nic ve zlým, ale...
Budeme dva dny točit, přijde ti to jako dobrej nápad?
Co když se začne nudit? Máš tušení, co dokáže znuděný dítě?
Hugo, já v jejím věku běhal po kabaretech, bylo to super.
Neměj obavy.
Super? S Luisem?
No dobře, super zrovna ne...
Zvládne to, je to jenom den, zítra ji nechám doma.
- Tak jo. - Mimochodem...
Média o tomhle nevědí, že ne? Nechci, aby to vyšlo v novinách.
Nikdo ani neví, že vůbec něco točíme.
Neboj.
- Je ti dobře? - Jo.
Určitě?
Leze na mě nějaká chřipka, ale jinak jsem v pohodě.
- Vem si volno, odpočiň si. - Ne, je tu mraky práce, v klidu.
Vypadáš ustaraně. Neboj, to zvládnem.
Co to má bejt?
Tomu říkáte poslední model?
- To je kakao? - Nesahej na to.
A k čemu je tohle?
Tím si krásně natočíš řasy.
- Ahoj, jsem Gaby, jdu si pro Michelle. - Hotovo. Tady je.
- Ahoj, Michelle. - Ahoj.
Buď hodná. Máš ji na starost.
- Bez obav. - Nalíčíte mě?
Jasně. Chceš třpytky?
- Jo. - Něco vykouzlíme.
Budeš překrásná, božská.
Natočíme ti řasy jako princezně.
Do prčic.
- To je blbý. - Co?
- Asi to nestihnem. - Kecáš.
Neboj. Klidně tě pošlu svým letadlem.
Díky, nechci.
Ty, říkal jsem ti, že kupuju vinici? Zatím nemá jméno. To víno.
V Chile. Bylas tam někdy? Je tam nádherně.
Aspoň mi pomoz vybrat název, no tak.
Fakt se chceš bavit o tomhle?
O svojí vinici?
Kupuju vinici, protože nemůžu zpívat.
Víš, jak jsem mluvil o tom zkratu?
Už jsem ti neřekl, že...
podle doktorů nebudu...
Že možná nikdy nebudu zpívat jako dřív.
Opravdu?
- Co? - Jestli neke...
Ano.
Opravdu.
Co budeš dělat?
Připravte se na první scénu!
Koně sem dozadu, natočíme to.
- Všichni na scénu. - Patricio!
- Patricio! Kde je sakra Micky? - Klid, prý už dorazil.
- Má dvě hodiny zpoždění. - No jo.
Dorazila asistentka.
- Jaká? - Co hlídá holku.
Kdo ji zaplatí?
- Jakou holku? - Zařídím to.
- Jeho dcera. - Dcera?
Kde je karavan, co chtěl Micky? Říkám ti to postý.
Co já vím? To tys chtěl...
- Micky. Vítej. - Všechno v pohodě?
- Naprosto. To je Garzón... - Všichni na místa.
Jsme ready, jedem.
Čau zlato.
Ticho na scéně, prosím.
Všichni jsme mu říkali, ať nikam neleze.
Ale on si sundal boty a začal šplhat.
Až nahoru, a pak...
- Aspoň třicet metrů, nekecám. - Páni. A jak to dopadlo?
Má zlomenou ruku, ale vypadá v pohodě.
Je tam zábava?
- Je to božácký. - Božácký?
Fakt, Docu.
Nemusíš za mnou jezdit obden.
Mám se fajn.
- Tak dobře. - Pojď hrát, Sergio.
Už musím, Docu.
Obejmi ji, Micky.
Corino, vnímej vůni. Vůni jeho vlasů.
Skvěle, výborně. Úplná melodie.
Něžně.
Jako bys hrál na klavír.
Skládáš tu nejlepší melodii, Micky.
Hlaď ji po rukou...
Pomalu ji hlaď.
Corino.
Dotýkej se ho, hlaď ho...
Na těle.
- Polib ho. - Moment.
- Točte dál. - Jedeme dál.
- Co se děje? - Michelle chce na zmrzku.
- Tak ji vem. - Nudí se, nemám ji vzít radši domů?
- Ať vás šofér odveze. - Mám mu to říct já, nebo ty?
- Za dvě hodiny dorazím. - Dobře.
Točíme na první dobrou.
- Je špinavý. - Jdeme na to.
Promiň, jsou to nováčci.
Akce.
Máš babu!
Počkej, až tě chytím.
Máš ji!
Sluší ti to.
Čau tatínku.
- No jo. - Trvala na tom.
Měj se, Gaby, dobrou noc.
Ahoj. Co ta zmrzka?
- Zítra. Dneska už je pozdě. - Přečteš mi pohádku?
Je ti šest let. Oni ti ještě čtou pohádky?
Máma mi vždycky čte před spaním.
- No tak jo, jdeme. - Vyčistím si zuby a vezmu si pyžamo.
Super!
Rozumím, McCluskey, ale chci říct...
Počkej, teď mluvím já.
Ten Garzón chce co? Déšť ve studiu?
No dobře.
Musíme to nějak doklepat.
Poslyš...
Zítra bych si vzal volno.
Tak dobře, budu tam.
Měj se, čau.
Není ti dobře, a stejně chceš jít do práce?
Promiň, brouku, ale musím.
Snad si toho Micky cení.
No nic.
Co chceš za pohádku?
- Na dobrou noc? O ledním medvědovi? - Tuhle.
- Odkud to máš? - Našla jsem to tady.
Tady?
V krabici pod postelí.
Je tvoje?
Ano.
Máma mi ji kdysi četla.
Tvoje máma?
Moje babička?
Jo.
Tvoje babička.
Nevadí, že je to italsky?
PINOCCHIOVA DOBRODRUŽSTVÍ PRO MOJE SLUNÍČKO, MARCELA
„A tak se stalo, že mistr Ciliegia,
tesař, našel kus dřeva,
který se smál i plakal.
Jako dítě.
Byl nebyl...
‚Jeden král!‘
...řekli by hned mí malí čtenáři.“
Tak jo.
Běžím do práce.
- Brzo se vrátím. - Jdeme.
Ne, Michelle. Přece jsme se dohodli.
Ale včera jsem šla.
Včera ano, ale dneska už ne.
Dneska taky.
Je neděle, nebudeš radši doma?
Ne. A dlužíš mi zmrzku.
S dovolením.
Pojď, ať nepřijdem pozdě.
Dále.
Pardon.
Nechal jsem ji u maskérek.
- Díky. - Počkej...
Copak Gustavo zešílel? Na víc modelek nemáme.
Režisér si to přeje.
Máš mu říct ne. Jsme sotva v půlce a rozpočet v háji.
- Promluv s Reném, já už nevím. - Neutrácej už ani cent navíc.
- A jak asi? Po setu běhá kůň! - Jsi producent, tak mě neštvi.
- Ještě chybí déšť. - Děláš si ze mě prdel?
- Co je? - Máme problém.
Co zas?
- Mluv! - Mluv!
Kdo je?
Máme problém, Micky.
Už jdu.
Ztratili jsme Michelle.
Už jdu.
Michelle!
- Micky. - Co?
Ochranka ji neviděla, bude někde ve studiu.
Na záchodě není.
- Michelle. - Ježiš, děkuju, Hugo.
Děkuju.
Kdes byla? Říkal jsem ti, ať počkáš v maskérně, nebo ne?
Budeš tady sedět, dokud neskončím. Rozumělas? Ani se nehni, jasný?
Hledala jsem tě v karavanu a nebyls tam.
Buď tady.
- Jak dlouho? - Dlouho.
- Rozumělas? - Rozuměla.
- Zopakuj mi to. - Rozuměla jsem.
Počkej. Našel jsem ji na ulici.
Fakt s ní trávíš první víkend? Chceš, aby si ho takhle pamatovala?
Hugánku, mám tě rád, ale nepoučuj mě o mojí dceři.
Jdem na to.
Micky, vem to od „Dnes mi došlo, že tě miluji.“
Táta se o tebe bál, víš?
Ale má tě rád.
Podíváme se na něj, chceš?
Tak jo.
Nabídneš mi?
- Jo. - Jsou mňam?
Bylas děsně otravná.
- Nedělej, že si to nepamatuješ. - Fakt si nevzpomínám.
Ztratila ses, štáb se chtěl oběsit.
- Byl to náš první víkend. - A cos dělal ty?
Už tam budem, Slyi?
Za deset minut, šéfe.
- Vidíš? Zbytečně plašíš. - Plaším? Nesmí mi to uletět.
Vždyť nemusíš letět.
Můžeš zůstat.
No jasně. A koupíš mi dům, co?
Ne.
Bydlela bys se mnou.
Na jaký terminál?
Chci to napravit.
Promluvíme s mámou.
Zůstaň. Prosím tě.
Proč 11 let?
Prosím?
Proč ses mi 11 let neozval?
Víš, jak dlouho jsem žila v tom, že za to nějak můžu?
Že jsem něco provedla,
nebo řekla...
- Lidi se neopouštějí bez důvodu. - Ne.
Byly to těžký roky, náročný.
Musels mít důvod.
Potřebuju znát důvod.
Já nevím.
Chtěl jsem tě chránit.
Ochránit tě...
Před sebou.
Přísahám, že bych hrozně rád věděl...
proč ubližuju lidem, co mě mají rádi.
Mezinárodní terminál.
Stop. Skvěle, Micky, uděláme další?
- Ne. - Proč ne?
- Půjdem? - Proč ne, Micky?
Jestli chceš, předěláme to.
- Použijte, co máte. - To nejde, chybí den natáčení.
Jdeme s Michelle na zmrzku.
- Jo! - Jakou máš nejradši?
Hroznovou.
Nekřeň se, Patricio.
Co teď?
Nic. Gustavo jede do Miami a nestihneme vydat album.
Musíme něco zpytlíkovat z tohohle a ze starýho materiálu.
Příště to nech na producentech.
Zasraný Argentinci, co?
Na.
Zahul si.
Na.
Kdo jsi?
Jak, kdo jsem?
Hugův řidič, viděls mě stokrát.
Ty nejsi Argentinec?
Ale prd.
Uruguayec.
- McCluskey si mne ruce. - Proč?
Nechtěl, abys to točil.
Pozor, zrcadlo.
- Dáš si sýr? - Ne, promiň, ale...
Nemám hlad.
Lásko, určitě jsi od rána nic nejedl.
Ne, ale fakt nemám chuť.
Mám nápad.
Dej si sprchu, já to přihřeju v troubě a pak se najíme, co ty na to?
Hugo?
Hugo, lásko.
Hugo.
Zkazils to, tati.
- A ty jíš zmrzku z kelímku. - Jo, ale je dobrá.
Ne. Zmrzka se má jíst v kornoutu, s oplatkou nebo ve vafli. Kelímek, fuj.
Chceš?
- Jaká je? - Žvejkačková.
- Mňam. - Maminko!
Zlatíčko.
- Běž si pro baťůžek. - Jo.
- Je úžasná. - Proč jsi ji tu nechal samotnou?
Neřekli ti, že jsem volala? Fakt super.
Byla sama dvě hodiny, pak jsem ji vzal do studia.
Do studia?
- Říkala, že ji taky bereš do práce. - Proč jsi neřekl, že máš práci?
Nečekal jsem... že to bude taková dřina.
S dětma je vždycky dřina.
Stopnul jsem natáčení, jsme dávno doma.
Měls ji hlídat.
Ty jedna! Jen počkej, Michelle.
- Víš co? - Co?
- Mám pro tebe dárek. - Fakt?
- „Byl nebyl.“ - „Jeden král!
- Řekli by hned mí malí čtenáři.“ - „Ale ne, děti, to se bletete.“
Pletete.
Ale jinak výborně.
Poslyš. Dávej na ni pozor.
Jo.
Tak... můžu si ji vzít příští týden?
Ve středu.
Jo!
- Přesně ve tři. - Jasně.
Bylo to super, maminko, hrozně mě to bavilo.
Naučila jsem se italsky podle pohádky.
„Byl nebyl...“
„Jeden král.“
„Řekli by hned mí malí čtenáři.
Ale ne, děti.
To se pletete.“
Kam si mám dát věci?
Pan Gallego schvaluje všechny výdaje?
Slečno, tady si bez jeho svolení nikdo ani neuprdne.
Pár věcí mi nesedí.
Ano? Jakých?
Minulý rok, zřejmě kvůli té nehodě,
jste měli nejméně koncertů od doby, co firmu vedl pan Robles.
Ale vaše a Josého odměny byly vyšší než předloni.
Předloni nám zaplatili jenom půlku mexického turné.
Můžete to doložit? Podklady máte vy, nebo José?
To má být audit?
Chci vědět, jak firma funguje.
Aha.
Kvůli vinici?
Mauricio. Ty podklady, prosím.
Beze všeho.
- Hned se do toho dám. - Díky.
- To by šlo, ne? Lepší se to. - Lepší, chlape, mám úplnou husinu.
- Můžeme si promluvit? - Promiňte.
- Přivezli jsme věci Michelle. - Skvěle, vemte je prosím nahoru.
Cos říkal?
Proč se dozvídám přes Azucenu, že chceš začít vyrábět víno?
- Proč mi to neřekneš? - Nechci sedět na zadku, když nezpívám.
Musíme snížit výdaje a prověřit finance.
No dyť, proto tu jsem, stačí se mě zeptat.
Nebo už mi nevěříš?
Nebuď tragéd. Byl bys dobrá herečka.
Jaký drama? Jestli mi nevěříš, klidně půjdu od válu.
- To by se mi ulevilo. - Nikdo by tě nevydržel poslouchat.
Skončils, nebo máš ještě něco? Snažím se tady zkoušet.
Co? Já nebudu svědkem tohoto spektakulárního projevu?
Ani ne.
Odchod.
Budiž. Paráda.
A já se na to tak těšil.
Měj se.
Je vidět, že ses vrátila. Má dobrou náladu.
Někdo chtěl, abych mu dala druhou šanci.
Co to asi bylo za tupce?
- Chytli jste se? - Ne, v pohodě.
Přeju ti to.
Vám oběma.
- Bomba cédo. - Že jo?
Holčička se vyzná.
Co ty na to?
Parádní.
Ráno jsme to poslouchali, je to fakt pecka, Hugo.
To mě moc těší.
A co ty?
Včera jsem dostal výsledky.
Nádor se vrátil.
Ale...
budou tě zas operovat?
Metastázoval.
Promluvím s Mickym.
Zlomí mu to srdce.
Tohle jsem neměl celou věčnost.
Už mám po krk pizzy a tacos.
Zítra přinesu další.
A jak se má Alex?
- Pohádal se s Mickym a odešel. - Vážně?
To jste tam sami dva?
No, Micky nahrává desku, skoro se nevidíme.
A máma už dlouho nenapsala.
Zas napíše.
Nelíbí se mi, že trávíš tolik času sám.
Taky bych chtěl, aby Micky tolik nepracoval.
Neboj.
Budu mnohem blíž.
Mnohem blíž.
Slibuju.
- Jak to vidíš? - Senzační.
Nádhera.
Ještě aby vyšel ten klip.
Určitě se povede. Byl to madlajs, ale klaplo to.
Vidět tě s Michelle bylo k nezaplacení.
No, něco to stálo, zeptej se Reného.
- Těch jeho pět centů. - Pět centů.
Ne, je to fakt super.
Víš, že jsem vůbec neplánoval brát si Michelle na víkend?
Napadlo mě ji vzít do New Yorku, že bychom zajeli za Ěrikou.
Představ si, jak se bude tvářit, až nás spolu uvidí.
Trefí ji šlak.
V životě...
jsem tě takhle neviděl.
A jak je tobě?
Mně?
Jak, mně?
Nevím, vypadáš...
bledě,
pohuble.
Přišels mi něco říct.
Děje se něco?
Překlad titulků: Jiří Nehyba