‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫טוב…‬
‫אני יוצאת.‬
‫טוב, נקניקייה שלי.‬
‫ניפגש בעוד כמה שבועות.‬
‫בסדר. יהיה סבבה. זה בסדר.‬
‫זה מוסד גמילה.‬
‫נכנסים ברע, יוצאים בטוב.‬
‫תודה שמימנתם את זה שוב.‬
‫מלקולם… הארוחה?‬
‫כן… אמך הביאה תרמוס עם מרק צדפות.‬
‫כן. תודה.‬
‫יופי. טוב…‬
‫אימא?‬ ‫-״מבטח עדן״, מאת ג׳ררד מנלי הופקינס.‬
‫״אוִיתי לי לצעוד‬ ‫למקום שאין המעיינות כוזבים,‬
‫וחפץ לבבי היה באין הסערה להיעמד,‬
‫בחוף מבטח שבו תשקוט ירקוּת הנד,‬
‫מחוץ לנדנדת הים.״‬
‫טוב. בסדר.‬
‫בסדר? את מבינה?‬
‫כן.‬
‫בטח. כן.‬
‫אנחנו גאים בך.‬
‫תודה.‬
‫רוצים להיכנס?‬
‫בשום אופן לא.‬
‫מיי מרטין?‬
‫אלוהים! אודרי!‬
‫מה היה הדבר האחרון‬ ‫שאמרתי לך כשהשתחררת מכאן?‬
‫אמרת שאם אחזור הנה אי־פעם, תהרגי אותי.‬
‫טוב לראות אותך.‬ ‫-כמה זמן עבר?‬
‫נראה לי שהייתי בת 18 בפעם שעברה.‬
‫קיבעתי את המזרנים‬ ‫כדי שלא תעיפי אותם מהחלון שוב.‬
‫אני כבר לא עושה דברים כאלה.‬
‫אולי לא שמעת, אני בריטית עכשיו.‬
‫טוב, אני מוכנה, אז…‬
‫טלפון, מיי.‬
‫אין לי טלפון.‬
‫ברניס!‬
‫תערכי חיפוש על מיי?‬
‫את מתכוונת לטלפון הזה? כן…‬
‫אפשר רק שנייה אחת?‬
‫- ג׳ורג׳ -‬
‫- סקוט -‬
‫- אני בגמילה -‬
‫- תבוא לבקר? אני באותו המקום -‬
‫טוב.‬
‫בואי נעשה את זה.‬
‫היי, רוצה מרק צדפות?‬
‫מאמא מוקי!‬
‫מה זה פה, כריסמס חג מולד?‬
‫אני מטהרת וממחזרת.‬
‫הרגע קראתי שהאמזונס נעלם‬ ‫בקצב של 50 אלף קמ״ר בשנה.‬
‫למה אף אחד לא אמר לי, פיל?‬
‫אם לא נמחזר, לא יישאר בית גידול לדבורים!‬
‫הדבורים, פיל!‬ ‫-ג׳ורג׳י…‬
‫את אומרת ״דבורים״, ו״מִחזוּר״, אבל…‬
‫אני שומע רק מ־י־י.‬
‫לא. באמת, אני לא מודאגת ממנה.‬
‫היא תחזור.‬
‫היא זרקה אותך.‬ ‫-טוב…‬
‫אני זרקתי אותה קודם,‬
‫אז… כן,‬
‫היא חשה צורך להכריז על העצמאות שלה,‬
‫ולהבריא או משהו כזה, ואני מכבדת את זה,‬
‫אבל… בחייך.‬
‫היא באובססיה כלפיי.‬
‫היא כתבה פואמה על המרפקים המושלמים שלי.‬
‫המרפקים שלי מזעזעים.‬
‫היא גם לא לקחה את החפצים שלה. היא תחזור.‬
‫היא לא תחזור, ג׳ורג׳.‬
‫וכשהיא תחזור, היא תגלה שאני אדם שונה,‬
‫אדם טוב יותר, ונהיה מאושרות מאוד.‬
‫אני, אתה, מיי,‬
‫והדבורים.‬
‫ואני גם ממש רגועה לגבי זה.‬
‫אכפת לך לעזור לי למיין‬ ‫את ערימת הזבל הזאת?‬
‫פיל? מה קרה?‬
‫זה של אבא שלי.‬
‫לא ראיתי אותו שלושים שנה.‬
‫הוא נטש את המשפחה שלי כמו ש…‬
‫כמו שמיי נטשה אותנו.‬
‫מה את עושה?‬
‫מרצה את עונשי, אני מניחה.‬
‫מנסה לכתוב בדיחה על אטריות.‬
‫לא באת לשיעור יוגה נשית.‬
‫אני לא ממש מזדהה כאישה בימינו, רק שתדעי.‬
‫בתור מה את מזדהה?‬
‫סוג של אדם דרייבר, או ריאן גוסלינג.‬
‫אני עדיין עובדת על זה, נראה לי.‬
‫כן. טוב, יש לך שותפה חדשה לחדר.‬
‫זאת מרשה.‬
‫מרשה, זאת מיי.‬
‫היא גרה באנגליה, אבל היא איתנו בינתיים.‬ ‫-היי.‬
‫אז מה את, בריטית או משהו?‬
‫לא, אני קנדית. אני רק גרה שם.‬
‫אז את כמו מלכת אנגליה?‬ ‫-סליחה?‬
‫הוד מלכותך!‬
‫את צריכה כס מלכות‬ ‫לתחת השפיצי שלך, הוד מלכותך?‬
‫לא, אני סבבה.‬
‫אודרי, אפשר לדבר…?‬
‫רגע.‬
‫אני לא מכירה אותך?‬ ‫-טוב…‬
‫אני קומיקאית, אז אולי ראית‬ ‫משהו שלי באינטרנט, או שמעת אותי בפודקאסט.‬
‫לא, משהו אחר.‬
‫רגע.‬
‫זאת פרגי מידלטון?‬
‫הוד מלכותך, המלכה!‬
‫כן… זאת האקסית שלי.‬ ‫אני רק שומרת תמונה שלה…‬
‫כן… יופי.‬
‫הוד מעלתה יורדת לי!‬
‫הוד מלכותך…‬ ‫-טוב.‬
‫בוקר טוב לכולם.‬
‫בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב, אודרי.‬ ‫-טוב. קודם כול,‬
‫מי השתין באורז?‬
‫זה מגעיל, מרשה.‬
‫עכשיו אסור לך לאכול את האורז.‬
‫ואנחנו צריכים לאכול את האורז?‬
‫תכירו, זאת מיי. היא הצטרפה עכשיו.‬
‫היא מלכת אנגליה.‬
‫את רוצה עוד יהלומי כתר בתחת, הוד מלכותך?‬
‫כן, מרשה.‬
‫בבקשה, אפשר עוד יהלומי כתר בתחת שלי?‬
‫טוב, תקשיבו.‬
‫אני רוצה להתחיל היום בשאלה פשוטה:‬
‫למה אנחנו כאן?‬ ‫-כי האורז בחינם?‬
‫לא, בגלל שמעדנו.‬
‫אני מקווה שלא רק בגלל שמעדנו,‬
‫אלא בגלל שאנחנו‬ ‫לא רוצים לחזור הנה שוב לעולם.‬
‫שון, אילו דפוסים אתה מנסה לשנות?‬
‫אני שורף לעצמי את החיים בכל פעם שהכול טוב.‬
‫זאת מטפורה חזקה.‬
‫לא, אני ממש שורף לעצמי את הבית.‬
‫טוב. מרשה?‬
‫הרשיתי לך לדבר אליי, שרמוטה?‬
‫מיי, מה איתך?‬
‫טוב, אז…‬
‫התאהבתי, קשות,‬
‫בבחורה שנראית כמו שעועית קטנה,‬
‫ואז, כשנפרדנו, ישר חזרתי לסמים.‬
‫וזה ממש הפחיד אותי, כי…‬
‫אני מרגישה שאני מוכרחה לוודא‬ ‫שהרגשות שלי כלפיה הם אמיתיים,‬
‫ושזה לא סתם סוג אחר של התמכרות.‬
‫אני בטוחה שכולם כאן מזדהים את ההרגשה הזאת,‬
‫של התמכרות לאדם מסוים. נכון?‬
‫מיי, תגידי אם זה נשמע לך מוכר:‬
‫״תלות רגשית אצל בגירים.״‬
‫״אני לא מרגישה ראויה לאהבה‬ ‫כשאין לי אישור מצד אחרים.״‬
‫״אני צריכה תשומת לב רבה מאנשים מסוימים‬ ‫כדי להרגיש שאני בסדר.״‬
‫״אני מפחדת להיות לבד.״‬
‫כן, כאילו… אני מבינה את זה,‬ ‫אבל איך מרפאים את זה?‬
‫את צריכה לשחרר. לגמרי.‬
‫כן, שחררתי. נפרדתי ממנה לפני שבאתי הנה.‬
‫מרשה אמרה לי שעוד יש לך‬ ‫תמונה שלה ליד המיטה שלך.‬
‫טוב, תקשיבי,‬
‫את לא תצליחי להיפטר מהתלות הרגשית‬ ‫אם את עדיין נאחזת בבחורה.‬
‫זה כמו לנסות להיגמל מהרואין עם מזרק ביד.‬
‫את צריכה לעמוד בכוחות עצמך, אחותי.‬
‫סליחה… אדם דרייבר.‬
‫כל פעם שאני מנסה להיגמל בשביל אינקבוי,‬ ‫אני נופלת חזרה לסם.‬
‫הפעם אני כאן בשביל עצמי,‬
‫ואף אחד לא יקבל את המיץ המתוק הזה‬
‫עד שלא אהיה בסדר עם עצמי.‬
‫את צריכה להתבגר, פי־ווי.‬
‫כואב לי להגיד את זה,‬
‫אבל מרשה צודקת.‬
‫אי אפשר לבנות זוגיות על פצע פתוח.‬
‫את חייבת לתת לו להגליד.‬
‫אחרת, אתן תפגעו אחת בשנייה שוב ושוב…‬
‫אוי, מרשה! בבקשה!‬
‫- אני צריכה להתבגר -‬
‫הלו?‬ ‫-היי.‬
‫זאת מיי? ד״ש ממני.‬
‫פיל, עוף מפה.‬
‫ג׳ורג׳, תמסרי ד״ש ממני.‬ ‫-עוף מפה!‬
‫אז איך… היי. איך בקנדה?‬
‫כן, טוב פה. סבבה.‬
‫אני מתקשרת מטלפון ציבורי.‬
‫אני… ביער,‬
‫בטיול מחנאות עם חברים טובים.‬
‫אנחנו דגים ורוכבים על… אייל קורא.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-טוב. כן.‬
‫טוב. יותר טוב.‬
‫אני… כן, מיי. אני…‬
‫חשבתי על מה שחשוב לי…‬
‫ג׳ורג׳, נראה לי שאני צריכה לעזוב.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫זה לא הוגן מצדי להשאיר אותך באוויר,‬
‫ו… אני נאחזת,‬
‫ולג׳ק יש חדר אורחים,‬ ‫ואני יכולה לשלוח אותו לאסוף את החפצים שלי.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫כאילו…‬
‫את רוצה שניפרד סופית?‬
‫אני לומדת שאי אפשר‬ ‫לבנות זוגיות על פצע פתוח.‬
‫צריך לתת לו להגליד, ו…‬
‫לשחרר אחת את השנייה, אם אנחנו רוצות‬ ‫לשתות מהמיץ המתוק… את יודעת?‬
‫מה?‬ ‫-היי…‬
‫אני יודעת מאיפה את מוכרת לי.‬
‫אני בטלפון, מרשה.‬
‫מיי, מי שם? יש שם מישהו?‬
‫כאילו… מישהי?‬
‫לא, זאת סתם מעריצה.‬
‫את רוצה חתימה?‬
‫את מכירה את החבר שלי.‬
‫אינקבוי.‬
‫את חייבת לאינקבוי כסף, יא מושתנת.‬
‫איפה את?‬
‫כדאי שתברחי,‬
‫הוד מלכותך.‬
‫ג׳ורג׳, אני צריכה לסיים.‬
‫היא ניתקה.‬
‫מה היא אמרה? היא הזכירה אותי?‬
‫היא…‬
‫היא אמרה שהיא רוצה לעזוב.‬
‫היא לא חוזרת.‬
‫היי, מה המצב?‬
‫אולי תצאי לנשום אוויר צח?‬
‫אני לא מתה על טבע, באופן כללי.‬
‫אודרי,‬
‫למה אנשים מסוימים‬ ‫צריכים כל כך הרבה עזרה רק בשביל להתקיים,‬
‫ואחרים לא צריכים עזרה בכלל?‬
‫אולי זה בגלל גנטיקה, או טראומה.‬
‫איזו טראומה?‬
‫גדלתי עם המון פריבילגיות.‬ ‫את יודעת שניגנתי אבוב?‬
‫מיי, כשהגעת אלינו לראשונה,‬
‫היית צעירה מאוד,‬
‫ופגיעה מאוד.‬
‫זה יישמע מוזר, אבל אני לא זוכרת‬ ‫מקטעים שלמים מגיל העשרה שלי.‬
‫זה מבולגן לגמרי.‬
‫אני מרגישה כאילו המוח שלי הוא ארון מטבח,‬
‫מלא במכלי פלסטיק ריקים,‬ ‫עם מכסים לא מתאימים,‬
‫והכול שם מבולבל ומבולגן.‬
‫זה מה שטראומה עושה.‬
‫כן, אבל… האנשים האלה חוו טראומה אמיתית.‬
‫חיים קשים. אני הייתי סתם פרחחית,‬
‫שמנסה להיות בוב דילן או משהו.‬
‫״היי, גבר!‬
‫מנגנת אבוב עם ׳מיסטר טמבורין מן׳!״‬
‫מיי…‬
‫לא יכולת להיות בוב דילן,‬ ‫מפני שהוא היה כוכב רוק,‬
‫ואת היית ילדה בת 15.‬
‫כן… טוב, לא חשוב.‬
‫תראי, מה את זוכרת משנות העשרה המוקדמות?‬
‫מהקשרים המוקדמים שלך?‬
‫נראה לי שזה מבוי סתום.‬ ‫בא לך לעזור למישהו אחר?‬
‫בא לי לשכב מתחת למיטה כמו קרש עץ.‬
‫מה? אני לא כל כך שומעת אותך.‬
‫את מדברת ממש בשקט?‬
‫אני מרגישה כאילו אני בטיטניק.‬ ‫אנחנו בטיטניק עכשיו? את יודעת?‬
‫היי!‬ ‫-היי.‬
‫אני יורדת.‬
‫מיי, בבקשה, אל תברחי לעצמך.‬
‫את עושה פה עבודה מדהימה, אודרי.‬
‫שיט! זה ממש גבוה.‬
‫את יכולה לצאת מהדלת, את יודעת.‬
‫זה לא בית כלא.‬
‫תודה, אודרי. את ממש טובת לב.‬
‫היי!‬ ‫-היי.‬
‫דז׳ה־וו, ילדה.‬ ‫-אני לא יודעת צרפתית.‬
‫אוי, מה קרה לפנים שלך?‬
‫כן… כלום.‬
‫אפשר לעוף מפה?‬
‫באמת?‬
‫סיימת?‬ ‫-כן.‬
‫אני רוצה להתקדם,‬ ‫והם כל הזמן מושכים אותי אחורה, אתה יודע?‬
‫היי, אפשר לסדר לי מקום להופיע?‬ ‫-את צוחקת? נהייתי קומיקאי ויראלי.‬
‫את יכולה להופיע איפה שבא לך.‬ ‫-באמת?‬
‫כן!‬
‫פשוט הנחתי שמיי תחזור,‬
‫אבל ברור שהיא לא תחזור.‬
‫היא בטח כותבת פואמות‬ ‫על המרפקים של מישהי אחרת.‬
‫ואני…‬
‫השתניתי.‬
‫אני ממחזרת עכשיו!‬
‫בוא ניסע לאנשהו.‬
‫בוא נמצא את אבא שלך!‬
‫תעזרי לי למצוא את אבא שלי?‬ ‫-כן.‬
‫כן, בהחלט.‬
‫פיל, זה ייתן לנו משמעות.‬ ‫שום דבר לא משאיר אותי פה.‬
‫איפה אבא שלך? בהוליווד?‬
‫בוא ניסע להוליווד!‬
‫ומה עם העבודה שלך, בייבי?‬
‫זין על העבודה שלי! אני אתפטר!‬
‫אני איומה בה.‬ ‫בשבוע שעבר שילמתי לדיפה 20 פאונד‬
‫כדי שתעשה שיעורי בית.‬ ‫-אם את רצינית, אז כן!‬
‫כן?‬ ‫-כן!‬
‫טוב!‬ ‫-טוב!‬
‫וואו!‬
‫כן, אז…‬
‫אני גר עם שני שותפים.‬ ‫אני קורא להם ״אימא ואבא״.‬
‫לא! הוא עדיין מספר את הבדיחה הזאת?‬
‫כבר תשע שנים. שימי לב.‬
‫בחייך, סקוט. ברצינות?‬
‫הקומיקאית הבאה‬ ‫לא הופיעה כאן כבר המון זמן,‬
‫אבל אני שמח לבשר לכם שהיא חזרה להיות‬
‫הפוסטמה שהיא תמיד הייתה.‬ ‫-נו כבר…‬
‫גבירותיי ורבותיי, קבלו אותה לבמה,‬ ‫מיי מרטין!‬
‫סליחה.‬
‫לא… זה בסדר.‬
‫סליחה.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫את גדולה עליי, נכון?‬
‫מה?‬ ‫-נו, עלי לבמה.‬
‫עלי. תני בראש.‬
‫היי, חבר׳ה.‬
‫אני מיי.‬
‫הרגע יצאתי ממוסד גמילה.‬
‫סליחה.‬
‫אמרת משהו?‬
‫טוב. משהו קורה.‬
‫היי, אז…‬
‫תקשיבו, עושים קומדיה ממש אוונגרדית‬
‫בבריטניה כרגע.‬
‫כן. אפשר לספר לכם על הפעם ההיא‬ ‫שניסיתי לתבוע את הדלאי לאמה?‬
‫הוא בן זונה. לא יודע מה שמעתם…‬
‫זה חדש.‬
‫פשוט התחרפנתי. כן?‬
‫היה לך התקף חרדה.‬ ‫ברוכה הבאה לעולם שלי.‬
‫צאי משם. כולם הלכו.‬
‫למה התכוונת כשאמרת ״את גדולה עליי״?‬
‫סתם, בצחוק. סתם בדיחה מטומטמת.‬
‫תקשיבי, אנחנו אף פעם לא…‬
‫דיברנו על העבר כמו שצריך,‬
‫ו…‬
‫אני יודע שהשלב ההוא בחיים שלנו‬ ‫היה מטורף לגמרי,‬
‫אבל הוא היה אמיתי,‬
‫ואם…‬
‫תרצי פעם לדבר על זה,‬
‫אני כאן. אפשר לדבר על זה.‬
‫לא יודעת, גבר…‬
‫אני חייבת לתקן את המוח שלי.‬
‫או שלא.‬
‫כאילו… אנחנו קומיקאים.‬ ‫אנחנו אמורים להיות חארות, אבל…‬
‫את יצאת מזה.‬
‫יצאת מזה.‬
‫יש לך קריירה, יש לך מישהי שאוהבת אותך…‬
‫אל תשליכי את כל זה לפח‬ ‫בגלל שאת מענישה את עצמך‬
‫על לילה אחד של קוקאין.‬
‫אבא שלך פה. אני זז.‬
‫אוהב אותך.‬
‫שלום, אבא.‬
‫ניסינו להפסיק לשלוח לך כסף. זה לא עבד.‬
‫ניסינו גמילה. גם זה לא עבד.‬
‫אז נשאר לנו רק כלי אחד בארסנל:‬
‫קרבה פיזית.‬
‫את תהיי כאן כל הזמן.‬
‫הנה לוח השעות שלך.‬
‫עם שחר, את ואני נאכל יוגורט בגינה.‬
‫אז תעזרי לאמך עם הספר שלה,‬
‫ואז נגינה משפחתית,‬
‫ואז ארוחת ערב קלה.‬
‫מרק דגים, אולי.‬
‫כן, כן.‬
‫מרק דגים, או אולי סביצ׳ה טעים.‬
‫ואז למיטה.‬
‫יופי.‬ ‫-אני לא רוצה שתגיעי למועדון, מיי.‬
‫קומיקאים הם טורפי נבלות.‬ ‫הם לקחו לנו אותך פעם. זה לא יקרה שוב.‬
‫סליחה על היד הקשה, אבל באמת,‬ ‫אנחנו אובדי עצות.‬
‫טוב, מלקולם. היא מבינה.‬ ‫אתה לא צריך להיות אגרסיבי.‬
‫אני מבינה למה אתם לא סומכים עליי,‬
‫אבל אני בת 30.‬
‫אני לא ילדה.‬
‫ג׳ויס?‬
‫למה לא סיפרו לי שיש מסיבת צוות?‬
‫סיפרתי לך הבוקר, ג׳ורג׳! לא הקשבת!‬
‫שיחקת Red Dead Redemption בחדר המורים.‬
‫כן, טוב…‬
‫תקשיבי, ג׳ויס, אני רוצה לדבר איתך על משהו.‬
‫זאת הייתה החלטה קשה בשבילי, אבל…‬
‫אבל החלטתי להגיש את התפטרותי.‬
‫אוי… טוב, מותק.‬
‫ג׳ויס, אני עוזבת.‬
‫ג׳ויס, החלטתי לנסוע, אז אני מתפטרת.‬
‫שמעתי אותך. תבלי יפה, ג׳ורג׳.‬
‫אני הולכת להשתכר.‬
‫היי.‬
‫-את בסדר?‬
‫הרגע התפטרתי, וג׳ויס לא הנידה עפעף.‬
‫חבל.‬
‫רציתי לשאול אם בא לך לשתות משהו.‬
‫נחמד מצדך.‬
‫אני ג׳ורג׳, דרך אגב.‬
‫אני יודע.‬ ‫אנחנו עובדים באותו בית ספר כבר ארבע שנים.‬
‫אני אליוט.‬
‫וואו.‬ ‫-כן.‬
‫אז היציאה שלך מהארון הייתה‬ ‫לנפנף בדילדו מול רופא.‬
‫כן.‬ ‫-ממש דפקת כניסה.‬
‫כן. זה כבר לא ממש משנה, כי…‬
‫זה נגמר.‬
‫גם הזוגיות, וגם החיים שלי.‬
‫ג׳ורג׳, מה את מדברת?‬
‫את בתחילת המסע שלך. כשיצאתי מהארון,‬ ‫הרגשתי כאילו חזרתי לגיל ההתבגרות.‬
‫באמת?‬ ‫-הייתי כולי חרמן ומבולבל.‬
‫לקח לי המון זמן להבין מה אני רוצה ומי אני.‬
‫ולאיזו מסקנה הגעת?‬
‫אז… אני בי ופולי.‬
‫התוויות לא חשובות.‬ ‫-טוב.‬
‫מה שחשוב זה לחקור את מקומך בעולם.‬
‫מה יקר לך?‬
‫שום דבר, האמת.‬
‫דבורים?‬
‫סליחה, לא יודעת למה אמרתי ״דבורים״.‬ ‫-סקסי בעיניי שאת אוהבת דבורים.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫לפני שהייתי עם מיי,‬
‫נראה לי שהביך אותי לגלות אכפתיות.‬
‫אבל אם הדבורים ייכחדו,‬ ‫המערכת האקולוגית שלנו תתפורר,‬
‫ואני חושבת שצריך להקים ארגון סביבתי.‬
‫ולא רק איכות הסביבה, אלא גם זכויות אדם.‬
‫צריך לעזור לצעירים להיות מעורבים, ו…‬
‫אלוהים, סליחה. אני נשמעת כמו לוזרית.‬
‫אני מכיר כמה מורים שיאהבו את הרעיון.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫מין ארגון ״מורים למען אקטיביזם חברתי״.‬
‫כן! באמת.‬
‫כן.‬
‫מה? יש לי חרא על הפנים?‬
‫אני פשוט רואה אותך.‬
‫מגניב.‬
‫אבל יש לי חרא על הפנים?‬
‫ג׳ויס! התחרטתי ואני לא רוצה להתפטר.‬
‫מה? התפטרת?‬ ‫-כן, לפני שעה בערך.‬
‫בסדר. טוב שחזרת אלינו, ג׳ורג׳!‬
‫טוב!‬
‫- מצטערת. נדבר בסקייפ.‬ ‫אני בסדר! נשיקות, אני. -‬
‫- סקוט: מת עלייך, ילדה -‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין ‬