EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Aden.
Cansu.
Unnskyld.
Jeg kunne ikke redde ham. Jeg klarte det ikke.
Cansu.
Erhan. Aden er ikke der inne.
-Hva mener du? -Hun er ikke der.
Jeg sjekker oppe. Pass på Cansu.
Aden!
Så du hva de gjorde mot Ozan, Aden?
Ja. Nå vil de ta deg fra alt du har, rive deg fra alle dine bånd.
De gjør det ved å angripe vår svakeste: Ozan.
Men ikke bøy deg for dem, okay?
Vis dem din styrke.
Kjære.
Unnskyld, men han er borte.
Du gjorde ikke noe feil. Du ble bare forelsket.
Ozan ville ikke forlate deg. Han hadde de samme drømmer som deg.
Dere forelsket dere begge i den samme muligheten.
Livet er fullt av muligheter.
Dessverre har ikke alle en lykkelig slutt.
Noen er triste.
Andre er bare i begynnelsen.
Noen vil aldri begynne.
De er alle muligheter.
Det er bare opp til oss å ta dem.
Få ham tilbake. Du brakte meg tilbake en gang.
Få Ozan tilbake.
Du får nye muligheter i framtiden. Jeg vet det er utrolig vondt nå.
Men i framtiden vil en sterkere Cansu få nye drømmer.
Hun får nye muligheter. Du må akseptere dette.
Ikke gi opp håpet. La tårene falle.
Atiye! De har kidnappet Aden. Hun tok bilen og dro.
-Cansu, kom igjen, vi må gå. -Kom igjen,
Dra dere. Jeg blir hos Ozan.
La henne si farvel.
Kom igjen.
De tar Aden for å fullføre profetien.
Erhan! Atiye!
En merkelig kvinne besøkte meg i dag. Hun la til "M.Y." til familietreet.
-Kan hun være denne Melek du nevnte? -Melek Yılmaz.
Hva har den kvinnen å gjøre med min familie?
Tap gjør så vondt, gjør det ikke, Aden? Ikke sant?
Du har så rett. Du vet, jeg led også mye før i tiden.
Å, ja.
Jeg ble avvist. De tok alt fra meg.
Mine drømmer, mitt håp.
Min kjære.
Det var lett. Hun gråt ikke veldig mye.
Mor, skal ikke jeg få merket? Er ikke jeg en del av familien?
Ta Umut.
Min kjære, du trenger det ikke. Du er allerede som familie for oss.
Jeg vil være en fullverdig del av familien.
Det er en svart flekk i alle våre hjerter.
Det er opp til oss å gjøre det større eller fjerne det.
Forløs deg fra det. Finn lyset ditt. Bare da vil du få merket ditt.
Jeg ville bare ha en ting.
Jeg ville bare ha denne ene tingen i livet.
Jeg ville bare dette: å bli forstått. Er det for mye forlangt?
Å være en av dem. Det var alt!
De etterlot meg alltid.
Jeg skjønte teksten. Den beskriver dagen da dørene til de ekte livet vil åpnes.
En gang hver 1 700 år, havner alle planetene på linje mellom Sirius og solen.
Det er i dag.
Aden skal til Göbekli Tepe for et ritual.
Vi må dra.
Dine forfedre ville vært stolte av deg.
-Takk, Umut. -Dra nå, dra.
-Jeg sier fra om noe skjer. -Okay.
Ozan, hvor er du?
Ozan!
Ozan?
Da bestemor sa jeg skulle dra til åsen og finne mine røtter, mente hun Göbekli Tepe.
-De tar datteren vår dit nå. -Til stedet der alt begynte.
Dagen har endelig kommet.
Takk Gud.
Kom igjen.
Aden er veldig trist, som om hun mistet faren sin. Men vi kan endre det sammen.
Alt vi må gjøre er å få henne til å tro.
Hjelpe henne å innse at det er en annen mulighet for henne.
Hva om hun ikke tror på oss?
Om vi ikke kan få henne på andre tanker?
Hvordan skal vi stoppe Aden fra å starte apokalypsen? Skal vi la henne gjøre det?
Jeg vil ikke tenke på det.
På tide å avsløre sjelene våre.
Aden. Nå er det din tur.
Forløs oss fra våre synder. Alt det er mulig med din hjelp.
Da vil sjelene våre nå sine nye liv. Okay?
Denne veien.
Da begynner vi.
Aden, hvor er du?
Aden.
Bare fortsett du, okay?
Kom deg ut av veien.
Virkelig? Det er ikke så lett. Jeg har ventet på denne dagen i årevis.
Bare de verdige vil overleve.
Verden burde bli kvitt sine byrder, ikke sant?
Tror du at du vil overleve dette?
Jeg er utvalgt, Erhan.
De ville at jeg skulle bli en del av den nye verdensordenen.
-Du er bare et patetisk verktøy for det. -Hva tror du at du vet om dem?
De brukte deg for å komme til urgammel kunnskap, fordi du kjente Umuts familie,
men du er ikke en del av den slekten og vil aldri bli det!
Greit. Men du kjenner ikke hele historien.
La meg si det igjen. Jeg ble utvalgt fordi jeg alltid trodde på meg selv.
Nei, jeg var ikke ønsket. Jeg ble etterlatt helt alene,
men jeg ga aldri opp.
Jeg ga ikke opp, selv da det betydde å ødelegge folkene jeg så på som familie.
Jeg ga ikke opp.
Jeg ble aldri svak av kjærlighet.
De trodde de var bedre enn meg fordi de hadde et merke på kroppen,
men de fikk det de fortjente.
Det var deres egen feil.
Å undervurdere meg var deres største feilsteg.
Fra da av, kunne ingenting stoppe meg. Ingenting.
Ekte heltemot er å kunne ødelegge de som står i din vei, uansett hvem de er.
Hvordan kunne du?
De døde fort - passende for deres arroganse.
Det er ikke for sent for deg. Du kan fortsatt finne lyset i deg.
Fa…
Atiye, løp!
Pass på!
Aden!
Aden, vær så snill, ikke gjør det.
Aden, vær så snill.
Vi så at vi kunne helbredes sammen. Vi kan gjøre det igjen.
Ikke gi deg hen til mørket. Vi er en.
Faren din og jeg er alltid med deg. Du er aldri alene. Aden, vær så snill!
Atiye vil ikke klare det denne gangen.
Kjære, hør på meg.
Gi livet en sjanse.
Gi det en sjanse, akkurat som du ga meg en sjanse!
Ikke la dem ødelegge lyset inne i deg! Ikke la dem kontrollere deg!
Vi kan hjelpe menneskene. Vi kan fikse alt sammen! Vi kan være en familie, Aden!
Ikke denne gangen.
Jeg er med deg, uansett hva du gjør.
-Du er for sen, Erhan. Det begynner. -Du kommer ikke fra dette i live!
I live?
Vi trenger ikke en kropp lenger.
Materielle liv er for dere.
Planeten vil komme tilbake i sin reneste form.
Så lenge dette rotet er renset først.
Jeg forlater deg ikke denne gang, uansett hva som skjer.
Jeg er her, kjære. Jeg er her.
Du er vår gave.
Du er vårt håp.
Bli hos oss. Vær lyset vårt.
Gi faren din samme sjanse du ga til meg.
Atiye!
Erhan, stopp!
Vi er en!
Vann og ild!
Månen og solen!
Fortiden og framtiden!
Kvinne og mann!
Over og under livet!
En kan ikke eksistere uten den andre! Vi må bare huske.
Vi må vite det som allerede er vårt.
Det som binder oss sammen.
Øyeblikket vi husker hverandre er øyeblikket vi gjenforenes.
Det er øyeblikket vi drar tilbake til begynnelsen, til et tidløst sted.
Jeg var ment å elske deg, til å forelske meg i deg.
I alle muligheter. Alltid.
Du, jeg, vår datter. Jeg lover.
Jeg finner deg, og vi vil huske nok en gang.
Vi gjenforenes i alle tider og vil bli en familie igjen.
Far.
Alt som endres på innsiden kan bli sett på utsiden.
Tid er endeløsheten i øyeblikket.
Som en eneste dråpe vann holder fortidens hjerte,
holder et øyeblikk hjertet til alle tider.
Fortiden, og framtiden.
De som forstår øyeblikket, forstår all tid og dens reise.
Ikke glem, livet er den største gaven vi får.
Det inneholder uendelige uvissheter.
Det er bare en ting man kan gjøre med det.
Overgi deg. Ja, du må bare overgi deg.
Du må overgi deg til livet, og du må leve det.
Folk kommer sammen enten med kjærlighet eller frykt.
Kom sammen av kjærlighet, ikke frykt, Med uendelig kjærlighet.
Kom sammen i kjærlighet, så universet holder deg og passer på deg.
Det vil åpne sine armer og holde deg nære.
Ikke bare i lykke, glede eller nytelse.
Men i skygge, tristhet og fare.
Ikke løp.
Ikke vær redd.
Både latter og tårer er bra for deg.
Nyt det.
Dette er den eneste måten å forstå helheten av hvert eneste øyeblikk.
Og bare da kan du leve et fult liv.
Ikke vær redd for å leve.
La tiden skape deg selv.
Ikke prøv å være noen andre.
Bare finn ut hvem du er, og åpne dine vinger til livet.
Når du gjør det, vil sjelen din komme fram.
Det er slik du blir en, med deg selv og med verden.
Med universet og alt annet.
Så lenge du ikke slutter å spørre.
Aldri blir sliten av å spørre spørsmålet igjen og igjen
for resten av livet ditt.
Hvem er du?
Tekst: Mia Borgersen