EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Aden.
Cansu.
Det gør mig ondt.
Jeg kunne ikke redde ham. Jeg kunne ikke.
Cansu.
Erhan. Aden er ikke derinde.
-Hvad mener du? -Hun er der ikke.
Jeg kigger oppe ovenpå. Tag dig af Cansu.
Aden!
Så du, hvad de gjorde ved Ozan, Aden?
Ja. Nu vil de adskille dig fra alt det, du har, fra alle dine nærmeste.
Det gør de ved at angribe vores svageste led: Ozan.
Men bøj dig ikke for dem, okay?
Vis dem din styrke.
Søde skat.
Det gør mig ondt, men han er død.
Du gjorde ikke noget forkert. Du forelskede dig bare.
Ozan ville ikke forlade dig. Han havde den samme drøm som dig.
I forelskede jer begge to i den samme mulighed.
Livet er fuldt af muligheder.
Desværre ender de ikke alle sammen lykkeligt.
Nogle er triste.
Nogle er lige begyndt.
Nogle begynder aldrig.
De er alle sammen muligheder.
Det er op til os at gribe dem.
Bring ham tilbage. Det gjorde du engang med mig.
Bring Ozan tilbage.
I vil få nye muligheder i fremtiden. Jeg ved, at det gør så ondt lige nu.
Men i fremtiden vil en stærkere Cansu have nye drømme.
Hun vil få nye muligheder. Du er nødt til at acceptere det her.
Men opgiv ikke håbet. Giv dine tårer frit løb.
Atiye! De har kidnappet Aden. Hun steg ind i en bil og de kørte væk.
-Kom, Cansu. Vi skal gå nu. -Kom nu.
Bare gå. Jeg bliver her hos Ozan.
Lad hende tage afsked.
Kom nu.
De tager Aden for at opfylde profetien.
Erhan! Atiye!
En mærkelig kvinde besøgte mig i dag. Hun tilføjede "M.Y." til slægtstræet.
-Kan hun være den Melek, I talte om? -Melek Yılmaz.
Hvad har den kvinde med min familie at gøre?
Tab gør så ondt, gør det ikke, Aden? Ikke også?
Du har helt ret. Ser du, jeg led også en del, før i tiden.
Ja, såmænd.
Jeg blev afvist. De tog alt fra mig.
Mine drømme, mine håb.
Min lille skat.
Det var let nok, ikke? Hun græd ikke meget.
Mor, får jeg ikke det mærke? Er jeg ikke en del af familien?
Hold Umut.
Det har du ikke brug for, søde ven. Vi betragter dig allerede som familie.
Jeg vil være en komplet del af familien.
Der findes et sort punkt i enhvers hjerte.
Det er op til os at gøre det større eller få det til at forsvinde.
Udfri dig selv fra det. Find dit lys. Kun da vil du få mærket.
Jeg ønskede kun én ting.
Jeg ønskede kun én ting her i livet.
Kun én ting: At blive forstået. Er det for meget forlangt?
At være en af dem. Det var alt!
De lod mig altid være alene.
Jeg afkodede skrifterne. De beskriver dagen, hvor dørene til livet åbnes.
En gang hvert 1.700. år positionerer planeterne sig mellem Sirius og Solen.
Det er i dag.
Aden er på vej til Göbekli Tepe til et ritual.
Vi må derhen.
Dine forfædre ville være stolte af dig.
-Tak, Umut. -Se nu at komme af sted.
-Jeg giver besked, hvis der sker noget. -Okay.
Ozan, hvor er du?
Ozan!
Ozan?
Mormor sagde, jeg skulle finde bakken og mine rødder. Hun mente Göbekli Tepe.
-De tager vores datter med derhen nu. -Stedet hvor det hele begyndte.
Endelig er dagen kommet.
Gudskelov.
Kom nu.
Aden er ked af det, som om hun mistede sin far. Men det kan vi lave om på sammen.
Vi skal bare vække hendes tro.
Hjælpe hende med at indse, at der findes en anden mulighed.
Og hvis hun ikke tror på os?
Hvis hun ikke ombestemmer sig?
Hvordan skal vi forhindre Aden i at starte undergangen? Vil vi lade hende gøre det?
Jeg tør ikke engang tænke på det.
Tiden er inde til at åbenbare vores sjæle.
Aden. Nu er det din tur.
Udfri os fra vores synder. Det vil være muligt med din hjælp.
Da vil vores sjæle nå deres nye liv. Ikke også?
Vi skal den vej.
Så er det nu.
Aden, hvor er du?
Aden.
Bare fortsæt, okay?
Flyt dig.
Ja? Så ligetil er det ikke. Jeg har ventet på denne dag i årevis.
Kun de værdige vil overleve.
Verden bør befri sig fra sine byrder, ikke sandt?
Tror du, at du vil overleve det her?
Jeg blev udvalgt, Erhan.
De ville have, at jeg var en del af den nye verdensorden.
-Du er kun et sølle redskab for dem. -Hvad tror du, du ved om dem?
De udnyttede dig for at få den urgamle viden, fordi du kendte Umuts familie,
men det er ikke din slægt, og det bliver det aldrig!
Fint. Men du kender ikke hele historien.
Lad mig gentage det. Jeg blev udvalgt, fordi jeg altid troede på mig selv.
Ja, jeg var uønsket. Jeg blev efterladt helt alene,
men jeg gav aldrig op.
Jeg gav ikke op, selv da det betød at udslette dem, jeg betragtede som familie.
Jeg gav ikke op.
Jeg lod aldrig kærligheden svække mig.
De troede, de var bedre end mig, fordi de havde et mærke på kroppen,
men de fik, hvad de fortjente.
Det var deres egen skyld.
Deres allerstørste fejl var, at de undervurderede mig.
Fra da af kunne intet stoppe mig. Intet.
Sand heroisme er at udslette folk, der står i vejen for dig, uanset hvem de er.
Hvordan kunne du gøre det?
De døde hurtigt. Det var passende for deres arrogance.
Intet er for sent. Du kan stadig finde lyset i dig.
Fu…
Løb, Atiye!
Vær forsigtig!
Aden!
Aden, vær sød ikke at gøre det, min skat.
Jeg bønfalder dig, Aden.
Vi så, at vi kunne hele sammen. Det kan vi gøre igen.
Overgiv dig ikke til mørket. Vi er som en.
Din far og jeg er altid hos dig. Du vil aldrig være alene. Aden, jeg beder dig!
Det vil ikke lykkes for Atiye denne gang.
Skat, vær sød at lytte til mig.
Giv livet en chance.
Giv det en chance, ligesom du gav mig en chance!
Lad dem ikke ødelægge lyset i dig! Lad dem ikke kontrollere dig!
Vi kan hjælpe menneskeheden. Vi kan gøre alt godt! Vi kan være en familie, Aden!
Ikke denne gang.
Jeg er hos dig, hvad du end gør.
-Det er for sent, Erhan. Det begynder. -Du slipper ikke væk herfra i live!
I live?
Vi har ikke brug for en krop længere.
Det materielle liv er for dig.
Denne planet er ved at vende tilbage til sin reneste form.
Det her roderi skal bare forsvinde.
Jeg forlader dig ikke denne gang, ligegyldig hvad der sker.
Jeg er her, skat. Jeg er her.
Du er en gave til os.
Du er vores håb.
Vær sød at blive hos os. Vær vores lys.
Giv din far den samme chance, du gav mig.
Atiye!
Erhan, stop!
Vi er som en!
Vand og ild!
Månen og Solen!
Fortiden og fremtiden!
Kvinde og mand!
Det der findes over og under livet!
Det ene kan ikke eksistere uden det andet! Vi skal bare huske på det.
Vi skal vide, hvad der allerede tilhører os.
Det er det, der binder os sammen.
Det øjeblik, hvor vi husker hinanden, bliver det øjeblik, hvor vi genforenes.
I det øjeblik vender vi tilbage til begyndelsen, i et tidsløst sted.
Det var min skæbne at elske dig, at forelske mig i dig.
I hver eneste mulighed. Altid.
Du, jeg, vores datter. Det er mit løfte.
Jeg finder jer, og vi vil huske det igen.
Vi vil til enhver tid blive genforenet og være en familie igen.
Far.
Alt det, der forandrer sig indeni, kan ses udenpå.
Tid er øjeblikkets uendelighed.
Ligesom en enkelt vanddråbe indeholder fortidens hjerte,
indeholder et enkelt øjeblik hjertet gennem tiderne.
Fortiden og fremtiden.
De, der forstår øjeblikket, forstår alt om tiden og dens færd.
Glem ikke, at livet er den største gave, vi nogensinde får.
Det har uendeligt mange gåder.
Der er kun én ting, man kan gøre.
Overgive sig. Ja, man er nødt til at overgive sig.
Man skal overgive sig til livet, og man skal leve.
Folk knytter sig til hinanden med enten kærlighed eller frygt.
Knyt dig med kærlighed, ikke med frygt. Med uendelig kærlighed.
Knyt dig med kærlighed, så universet bærer dig og passer på dig.
Det vil åbne sin kærlige favn og holde dig tæt ind til sig.
Ikke kun i glæden, lykken eller fornøjelsen.
Også i skyggen, bedrøvelsen og faren.
Løb ikke væk.
Vær ikke bange.
Både latter og gråd er godt for dig.
Nyd det.
Kun på den måde begriber man hvert eneste øjebliks fuldkommenhed.
Og kun da kan man leve livet fuldt ud.
Vær ikke bange for at leve.
Lad tiden gøre dig til dig selv.
Prøv ikke at være nogen anden.
Bare find ud af, hvem du er, og bred dine vinger ud mod livet.
Når du gør det, vil din sjæl vise sig.
Således bliver du som en, med dig selv og verden.
Med universet og alt andet.
Bare bliv ved med at stille spørgsmål.
Bliv aldrig træt af at stille det spørgsmål igen og igen
resten af dit liv.
Hvem er du?
Tekster af: Sheila N. Hasahya