EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Livets träd symboliserar Guds enhet.
Modern, fadern och barnet. Alla tre är förenade.
Först faller vattnet på moderns livmoder - födelse.
Om man lyssnar noga låter det som ett nyfött barns gråt.
Det här är barndomen. Vår mest oskyldiga tid.
Sen växer man långsamt upp. Vattnet blir klarare. Man mognar och blir vuxen.
-Jag antar att det där är ålderdomen. -Ja.
Och död.
Man går över Sirat på domedagen.
Och man återvänder till jorden och påbörjar ett nytt liv.
Det är en storartad cykel.
Vad är det?
Det har inte runnit vatten i fontänen på hundratals år, men igår började det.
Det var när jag hittade dig och Aden kallade dig för mamma.
Ni två är miraklet som har fått vattnet att börja flöda här igen.
Det är tack vare er.
Aden.
Aden. Gumman.
Gör det du behöver göra för att läka din själ.
Du har min välsignelse.
-Vi är en enda stor familj. Min dotter. -Välkommen hem till din familj.
Var inte rädd.
Vi två är lika, vet du det?
-Ett mirakel. -Allt blir bra.
-Du söker nåt som ska fullborda dig. -Mamma.
Vad händer där inne? Vad gör Aden?
Atiye, vänta lite. Berättade hon nåt för dig?
Jag kände det. Vår dotter måste fatta ett beslut.
-Om vadå? -Jag vet inte.
Vad hon än gör får vi inte hindra henne. Vi måste visa förståelse.
Du är hennes pappa. Hon kommer att förstå hur mycket du älskar henne.
Ha tålamod.
Sen ska vi bli en familj.
Du har rätt. Först måste vi förstå profetian.
-Har du hittat nåt nytt? -Nej, men jag har funderat mycket.
Enligt den kommer den gamla eran att ta slut och en ny ska inledas.
I Dara finns dörren till en ny början.
Slutet är nära, Atiye.
Det kan bli destruktivt.
-Men… -Vad har det med vår dotter att göra?
Vi borde ha haft flickan nu.
Och vi borde vara i Göbekli Tepe redan.
Jag var tvungen att dra mig tillbaka. Erhan var där, med Ozan.
Oroa dig inte. Du får flickan idag istället.
Din plan ska inte misslyckas.
Tror du att du är så viktig? Att du är oumbärlig för planen?
Har du en annan plan?
Det kanske jag har. Vad gör du då?
Vill du veta mer om den?
Om du inte lyckas ber jag Ozan.
Ni gör samma misstag. Ni glömmer bort vem jag är.
Jag ligger alltid steget före er.
Alltid.
Vad är du för en kvinna?
Det är jag!
Öppna dörren!
Jag kommer!
Jag ska berätta för Ozan. Du får inte lyckas.
Mamma?
Ozan.
Vad står på?
Tror du att jag är dum?
-Hurså? -Jag trodde på dig.
På vilket sätt är du annorlunda än dem?
Ska jag kalla mannen jag dödade för pappa eller Serdar?
Han älskade verkligen dig.
Det var därför han gjorde det.
Jag ska vara ärlig mot dig. Jag orkar inte mer.
Jag tror inte på det här.
Lögner, ilska, hat - allt det negativa.
Vi tillfogar världen skada.
Vi tog Aden från sin familj. Trots att hon vet det kramade hon mig. Hon älskar mig.
Atiye förlät mig.
Är det här struntprat? Nej, mamma.
Jag har fått nog.
Vänta lite.
Vi har offrat så mycket för att nå hit.
Och din dotter blir… Aden kommer att uppfostrad av andra.
Är det okej för din del?
Ja.
Det är okej för min del om Aden blir trygg, lugn och lycklig.
Jag gör vad som helst.
Umut!
Är det ni.
Kom in.
Det är min mamma.
Vi har ny information. Vi har listat ut en del om profetian.
Men vi visste inte vart vi skulle vända oss.
-Så ni kom till mig? -Vi tänkte att du kanske har hittat nåt.
Vad kan jag säga? Ni har kommit till fel ställe.
Jag är den sista som kan ge råd just nu.
Mår du bra?
Jag vet inte. Alla dessa år som jag…
De kallade mig galen och sa att jag var sjuk i huvudet.
De sa: "Det är ingen som följer efter dig. Du inbillar dig."
Och sen får jag reda på…
att hela min familj…
Hela min familj mördades.
Titta på det här.
Det är hela mitt liv.
Ett liv som jag aldrig kommer att få.
Vet ni vilka det här är?
Min mamma, mina mostrar… Det finns många ansikten här.
Många foton.
De skrattar.
De gråter.
De blir förälskade.
De skaffar barn.
De lever lyckliga. Sen plötsligt en dag blir alla…
Alla blir mördade.
Hela min familj.
Hela min släkt.
Jag känner ingen på det där fotot.
Det här en främling som tittar på mig.
Jag vet att det är svårt att acceptera.
-Men… -Men vadå? Tiden läker alla sår?
Det går över?
Vår dotter Aden kommunicerade med dig i dina drömmar, inte sant?
Det inträffade av en anledning. Trots att du har skilts från din familj,
ville hon påminna dig om vem du är.
Du skulle få vetskap om din släkt.
Vill du veta?
Min Umut. Mitt älskade barn.
Berätta inte för nån att vi har varit här.
Här är det. Vi är framme, Umut.
Det här är ditt hem. Här är du alltid trygg.
Tack.
Vad som än har hänt i det förflutna tar vi oss igenom det tillsammans.
Tror du inte att det finns mödrar som skadar sina barn?
Mänskligheten är jordens värsta katastrof.
Våld, hämnd, girighet, ilska,
krig, smärta…
Min dotter. Välkommen hem till din familj.
Jag såg ett hus i Umuts minnen.
Tror du att huset finns kvar och hennes mor har gömt nån information där?
Det är möjligt. Vad var det för hus?
En herrgård uppe på en kulle omgärdad av träd.
Det finns herrgårdar på landsbygden.
Hur tar vi oss in?
Du är duktig på att bryta dig in.
Jag hittade den.
Jag visste att jag sett den nånstans.
-Det är nyckeln jag såg i min mors hand. -Kom.
Åk ni. Jag vet inte vad jag ska göra med allt det här.
Okej, som du vill.
Jag sa åt dig att hålla dig borta.
Det där är huset jag såg.
Enligt legenden bodde elddyrkare här.
Byborna hörde demoniska röster.
De som gick in blev galna eller stumma.
Var det både spöken och demoner? Varför berättar de såna historier?
För att såna historier är avskräckande och skrämmande.
Om historien är tillräckligt läskig behöver man ingen som vaktar huset.
Just det.
-Här är dörren. -Och tecknet.
Ingen har varit här på åratal.
Titta.
Jag måste berätta en sak.
Låt inte spökhistorierna skrämma dig. Jag skyddar dig.
Här.
-Vad är det? -Vi såg en sån i strandhuset.
-Var det du som gjorde det? -Jag vet inte.
Den sänder nog ut nån form av frekvens.
Skärmen måste ha nån betydelse.
Serdar nämnde krypterade meddelanden.
Det slutar när du kommer nära.
Vi är på rätt spår. Vi går hitåt.
Var är Aden?
-Kan du gå härifrån? -Snälla.
-Jag passar Aden. -Aden!
Okej, tyst. Aden är här. Hon är trygg.
-Jag måste in. -Jag vaktar henne.
Vad är det?
Jag vet att du inte gillar det, men jag måste vara här.
Jag måste skydda Aden. Jag lämnar varken dig eller henne ensamma.
Har det hänt nåt?
Nej.
Jag har inte sett dig så här på länge.
Vad menar du?
Som dig själv.
Ditt sanna jag.
Tack, förresten.
Du försvarade mig inför Erhan häromdagen. Tack ska du ha.
-Men varför? -Du hade inga bevis.
Du valde att lita på mig.
Jag menar inte det. Varför?
Det hade gått fem år.
Varför kom du tillbaka i mitt liv efter så många år?
Eftersom du var så involverad i den här skiten
i allt det här, undrar jag varför du kom tillbaka till mig igen?
Jag fattar inte. Varför kom du tillbaka i mitt liv igen? Varför?
Hon älskade mig.
Vem då?
Aden.
Barn frågar inte vem man är, vilka misstag man gjort eller varifrån man kommer.
De bara kramar en.
Jag har väl lärt mig av henne.
Det var därför jag vågade söka upp dig. Förlåt mig.
Så…
om jag inte hade rest iväg för åtta år sen och vi inte varit åtskilda
och om jag hade kramat dig
hade allt det här kunnat undvikas?
Du förstår inte.
Varför inte?
Eftersom din familj alltid har älskat dig.
Nu vet vi anledningen till de där historierna.
Det är samma fontän som i Kasımiye.
Allt som existerar i universum har en projektion.
En motpol, en spegelbild.
Kvinna och man. Eld och vatten.
Det förflutna och framtiden. Solen och månen.
Livet ovan mark och under.
Det ena kan inte existera utan det andra.
Om man vet betydelsen av de forntida symbolerna
och införlivar dem djupt inom sig kan man kontrollera dem.
Man kan utföra mirakel.
Egentligen vet vi betydelsen av symbolerna.
Även om vi inte inser det för vi det vidare i generationer.
Det finns i vårt kollektiva medvetande och är kodat i våra gener.
De har gömt nåt här.
Minns du när du var arg på din far? Han hade hemlighållit Erhan och bilolyckan?
Jag pratade inte med honom på flera månader.
Då fattade jag inte.
På grund av dig…
Han gjorde vad som helst för dig.
Jag förstod inte varför du var arg.
Min far utnyttjade mig…
för att komma nära Atiye.
Och för att förenas med sin älskade - min mor.
Jag gjorde allt han bad om.
Jag hoppades att han skulle älska mig.
Sen kom hon.
Vem?
Min mamma.
Hej.
-Ja? -Jag antar att du precis har flyttat in.
Ja, jag är en ouppfostrad granne. Jag ber om ursäkt.
Jag kände din familj. Familjen som bodde här.
Du är väl deras dotter?
Ja.
-Kände du verkligen dem? -Ja.
Du har din mors ögon.
-Får jag komma in? -Självklart. Kom in.
Det är fullt av minnen.
De påminner en om att alla har sin plats i världen.
Att alla spelar sin roll.
Det finns ingen Abel utan Kain, ingen natt utan dag, ingen Eva utan Lilit.
Det går inte, eller hur?
Får jag bjuda på nåt att dricka?
Gärna ett glas vatten.
-Visst. -Tack.
Gråt inte, min lilla flicka.
Min kära lilla Umut.
Frun?
Vår dotters hemlighet och Göbekli Tepes hemlighet finns här.
I våra händer.
-Mår du bra? -Horus.
Horus? Som i horusögat?
Det är ögat som Aden ritade i mitten av symbolen.
Horusögat är som en gudomlig domare som vakar över världen.
Den varken blinkar eller sover.
Ena ögat är blått som månen. Det andra är gult som solen.
Du sa att Aden måste fatta ett beslut.
Som Horus. Den gudomliga domaren.
Profetian säger att någon ska komma och en ny era ska påbörjas.
Precis som Horus måste hon fatta ett beslut.
Horus själ har intagit vår dotter och hon ska utföra hans sysslor.
Hennes beslut inleder den nya cykeln.
Aden har makten att förinta den här världen om hon vill.
De kidnappade vår dotter så de kan utföra det som de tidigare misslyckats med.
Så jag dödade min dotter för att förhindra apokalypsen.
Vi måste ta reda på när och hur profetian ska slå in?
Om vi tar den här till platsen där den hör hemma får vi svar.
Det finns inget kvar i världen att rädda för kärlekens skull.
Det är dags att förinta allt och bygga en ny värld.
Jag menar…
Du kan bli arg eller skälla på mig för att jag har dolt allt det här för dig.
Jag vet inte… Min mamma sa att vi skulle bli en familj.
Jag är så ledsen.
Jag är ledsen att du gick igenom det här ensam och jag inte kunde stötta dig.
Jag är ledsen.
Det är bara du som kan hjälpa oss, Umut.
När ska profetian slå in? Dina släktingar har svaret.
Min familj beskyddade den här gamla kunskapen.
Det ska även jag göra.
Och nu är allt…
där det hör hemma.
Det här är din familj. Det är ditt släktträd.
Din familj gömde informationen av en anledning.
Hemligheterna kan bli farliga om de hamnar i fel händer.
Det är det vi försöker förhindra.
Pappa?
Erhan?
-Jag har Serdars obduktionsrapport. -Ja?
Mördarens dna fanns på kroppen.
Det finns ingen match i brottsregistret, men…
Mördaren är Ozan.
-Tack. -Vänta. Det var en sak till.
Ja?
De hittade även en kvinnas dna på kroppen.
-En död kvinna. -Vem då?
Serdars fru som dog för många år sen. Melek Yılmaz.
Tack.
Vad har hänt?
Serdars fru Melek lever.
Vad?
De hittade två olika dna på Serdars kropp: Ozans och Meleks.
Jag måste ringa Cansu.
Hon svarar inte.
-Vi åker. -Ja.
Jag ringer när jag har löst det. Oroa er inte.
Jag letar där uppe.
Cansu?
Cansu.
Hur mår du?
Jag gör det. Backa! Jag lovar att jag gör det!
Kom inte närmare.
Ozan!
Adens tid är nästan ute. Vi måste åka med henne nu.
-Ta dig samman! -Nej!
-Ozan, lugna dig. -Backa!
Backa! Jag gör det. Jag sa att jag gör vad som helst.
-Min son. -Mamma.
Gör det inte.
Snälla.
Är jag verkligen din son?
Se på mig. Vad är jag? Är det här jag?
Det här är inte du.
Ge mig vapnet.
Jag gör det. Tvinga mig inte till det. Tvinga mig inte igen.
Gör det inte.
-Kom inte närmare. -Mitt barn.
-Backa! -Snälla.
-Backa! -Snälla, gör det inte.
Mamma!
Jag har aldrig haft ett liv.
Aden kommer att ha sin familj som älskar henne.
-Ozan. -Jag gör vad som helst.
Jag menar det.
Jag gör det.
-Nej, snälla. -Jag gör det.
Vi ställer allt tillrätta. Lita på mig.
Mitt barn…
Mitt kära barn.
Nej, mitt barn. Gör det inte.
Du vet vad Aden måste göra. Det är viktigare än oss alla.
Ozan!
Ta min hand!
-Håll kvar. Jag drar upp dig. -Aden.
Ozan!
Allt ordnar sig.
-Dra upp dig själv. -Du måste leva. Du är Adens pappa.
Gör henne lycklig. Lämna henne inte ensam.
Ge henne ett liv. Lämna henne inte ensam.
Ozan!
Undertexter: Anna Eriksson