‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Copacul vieții simbolizează ‎unitatea întru Dumnezeu.
‎Mamă, tată, copil.
‎Toți trei împreună.
‎Apa curge mai întâi din pântecele mamei.
‎Nașterea.
‎Se spune că se aude plânsul unui copil,
‎dacă asculți cu atenție.
‎Copilăria. Perioada inocenței.
‎Apoi, maturizarea.
‎Apa se limpezește. ‎Crește și se desăvârșește.
‎Și aici e senectutea.
‎Da…
‎Și moartea.
‎Trecerea peste As Sirat și Ziua de Apoi.
‎Pe urmă, înapoi pe Pământ și o nouă viață.
‎Un ciclu impresionant.
‎Ce e?
‎Apa nu a curs din fântână de secole.
‎Ieri, a reînceput să curgă.
‎Pentru că te-am cunoscut ‎și Aden ți-a spus „mamă”.
‎Voi sunteți miracolul fântânii și secetei.
‎Voi ați adus binecuvântarea.
‎Aden?
‎Aden, draga mea.
‎Fă ce simți pentru a-ți tămădui sufletul.
‎Ai binecuvântarea mea.
‎Draga mea, suntem o mare familie.
‎Fiica mea, bun venit în familie.
‎Nu te teme!
‎Noi semănăm foarte mult, știi, Aden?
‎- E un miracol. ‎- Va fi bine.
‎- Cauți ceva care să te întregească. ‎- Mamă!
‎Ce se întâmplă?
‎Ce face Aden?
‎Atiye, așteaptă!
‎Ți-a spus ceva?
‎Am simțit.
‎Trebuie să ia o decizie.
‎- Ce decizie? ‎- Nu știu.
‎Indiferent ce e, nu trebuie să o oprim.
‎Să încercăm să înțelegem!
‎Ești tatăl ei.
‎Își va da seama cât de mult o iubești. ‎Ai răbdare.
‎Vom fi o familie.
‎Ai dreptate.
‎Dar să aflăm ce e cu profeția.
‎Ai aflat ceva?
‎Nu, mă mai gândesc.
‎Cine a făcut profeția
‎a spus că vechea eră se va încheia ‎și o nouă eră va începe.
‎Dara e poarta spre noul început.
‎Vine sfârșitul, Atiye.
‎Poate chiar distrugător.
‎- Dar… ‎- Ce legătură are cu fiica noastră?
‎Trebuia să avem deja fata.
‎Trebuia să fie la Göbekli Tepe acum.
‎- A trebuit să renunț. ‎- Da…
‎Erhan era acolo, cu Ozan.
‎Dar nu-ți face griji.
‎Iau fata azi.
‎Planul tău nu va da greș.
‎Deci, ești foarte important?
‎Ești esențial pentru plan?
‎S-a schimbat planul?
‎Să zicem că da. Ce vei face?
‎Vrei să știi mai multe?
‎Dacă dai greș, îl am pe Ozan.
‎Faceți toți același lucru.
‎Uitați cine sunt.
‎Eu sunt mereu cu un pas înainte.
‎Mereu!
‎Ce fel de femeie ești?
‎Mamă, eu sunt!
‎- Știu că ești acolo! Deschide ușa! ‎- Vin acum!
‎Ozan. Îi spun! Nu te las să scapi.
‎Mamă?
‎Ozan.
‎Ce e? Ce s-a întâmplat?
‎Crezi că sunt prost, mamă?
‎- Adică? ‎- Te-am crezut.
‎Prin ce ești diferită de ei?
‎Să-i spun „tată” sau „Serdar” ‎omului pe care l-am ucis?
‎Chiar te-a iubit, nu?
‎De asta a făcut tot.
‎Pot să-ți spun ce am pe suflet? ‎Nu mai suport, mamă.
‎Nu mai cred nimic.
‎Sunt minciuni, mamă. ‎Furie, ură, lucruri urâte.
‎Facem rău omenirii, mamă.
‎Am despărțit-o pe Aden de familie. ‎Știe și tot m-a îmbrățișat. Mă iubește.
‎Atiye m-a iertat.
‎E o prostie?
‎Nu e, mamă.
‎Eu mă retrag.
‎Ozan, stai puțin!
‎Am sacrificat mult să ajungem aici!
‎Iar fiica ta va fi… ‎Aden va fi crescută de alți oameni.
‎Îți convine?
‎Da, mamă.
‎Dacă Aden e protejată, ‎liniștită și fericită,
‎fac orice.
‎Umut!
‎Voi sunteți!
‎Intrați.
‎E mama mea.
‎Umut, avem informații noi.
‎Am înțeles câte ceva despre profeție.
‎Dar nu știm unde să mergem și ce să facem.
‎Și ați venit la mine?
‎Ne-am gândit că poate aflăm ceva.
‎Ce să spun? Nu cred că ați venit bine.
‎Nu sunt în măsură să vă dau sfaturi.
‎Umut, e totul în regulă?
‎Nu știu…
‎În toți acești ani…
‎Au spus că sunt nebună.
‎Că mi-am pierdut mințile.
‎Că nu mă urmărește nimeni.
‎Și că îmi imaginez tot.
‎Apoi, am aflat
‎că toată familia mea…
‎A fost ucisă.
‎Uitați-vă aici!
‎E vorba despre o viață.
‎Pe care nu o voi avea niciodată.
‎Știți cine sunt?
‎Mama, mătușile…
‎Multe figuri.
‎Multe fotografii.
‎Au râs.
‎Au plâns.
‎S-au îndrăgostit.
‎Au avut copii.
‎Au fost întregi…
‎Au avut vieți fericite și apoi…
‎Au fost uciși toți.
‎Întreaga familie…
‎Tot neamul…
‎Nu cunosc pe nimeni din fotografii.
‎Sunt străini
‎care se uită la mine.
‎Știu că nu e ușor de acceptat
‎- Dar… ‎- Dar ce?
‎Timpul vindecă tot?
‎Va trece?
‎Fiica noastră vorbea cu tine în vis?
‎Vorbea cu un motiv.
‎Deși ai fost despărțită de familie,
‎încerca să-ți amintească cine ești.
‎Să-ți cunoști neamul.
‎Vrei să știi?
‎Umut, draga mea.
‎Să nu spui nimănui că am venit aici.
‎Am ajuns, draga mea.
‎Ești acasă. Vei fi mereu în siguranță.
‎Mulțumesc.
‎Îți promit că,
‎indiferent ce a fost în trecut, ‎vom reuși împreună.
‎Crezi că nu există mame ‎care își rănesc copiii?
‎Omenirea e cea mai rea pentru Pământ.
‎Violență, dușmănie, lăcomie, furie,
‎război, durere…
‎Fiica mea, bun venit acasă, în familie.
‎Am văzut o casă în amintirile lui Umut.
‎Crezi că e încă acolo? ‎Poate mama ei a ascuns informații acolo?
‎Posibil. Ce fel de loc era?
‎Un conac pe un deal, cu pomi în jur.
‎Sigur e la țară. Acolo sunt conace.
‎Și cum ajungem?
‎Vrei să intri?
‎Am găsit-o.
‎Țineam minte că am văzut-o.
‎E cheia din mâna mamei mele.
‎Să mergem!
‎Mergeți voi înainte.
‎Nu știu încă ce să fac cu toate astea.
‎Cum dorești.
‎Nu ți-am spus să nu vii?
‎Așa arăta casa!
‎Legenda spune că aici locuiau ‎adoratorii Zeului focului.
‎Sătenii spun că se auzeau voci demonice.
‎Cei care au intrat ‎au înnebunit sau au amuțit.
‎Sunt și spirite, și demoni?
‎De ce se spun poveștile astea?
‎Ca să sperie lumea.
‎Dacă povestea e suficient de bună,
‎locul nu trebuie protejat ‎pentru a rămâne secret.
‎Așa e.
‎- Uite intrarea. ‎- Și niște semne.
‎Cred că nu a mai fost nimeni aici recent.
‎Uite!
‎Atiye, vreau să-ți spun ceva.
‎Să nu te temi de poveștile cu spirite. ‎Te voi apăra.
‎Aici.
‎Ce e aici?
‎Ce am văzut în casa de pe plajă.
‎Tu ai făcut asta?
‎Nu știu.
‎Cred că emite pe o anumită frecvență.
‎Ecranele astea înseamnă ceva.
‎E comunicarea criptată ‎de care vorbea Serdar.
‎Se oprește când te apropii.
‎Suntem pe calea cea bună. Hai!
‎Unde e Aden?
‎- Te rog să pleci! ‎- Cansu, te rog!
‎- Am grijă de ea… ‎- Aden!
‎Aden e aici, în siguranță.
‎- Trebuie să o văd. ‎- O protejez eu.
‎Ce e?
‎Știu că nu-ți convine,
‎dar a trebuit să vin. ‎Trebuie să o protejez pe Aden.
‎Nu vă las singure.
‎S-a întâmplat ceva?
‎Nimic.
‎Nu te-am văzut așa recent. Sunt mirată.
‎La ce te referi?
‎Să fii tu însuți.
‎Tu cel adevărat.
‎Apropo, mulțumesc.
‎M-ai apărat în fața lui Erhan.
‎Mulțumesc.
‎- De ce? ‎- Nu aveai nicio dovadă.
‎Ai ales să ai încredere.
‎Nu la asta mă refeream…
‎Trecuseră cinci ani.
‎De ce m-ai căutat după atâta timp? ‎De ce ai venit după mine?
‎Dacă tot erai implicat în mizeria asta,
‎în tot ceea ce se întâmplă, ‎de ce ai mai venit după mine, Ozan?
‎Mă tot gândesc și nu înțeleg. De ce?
‎Ea mă iubea.
‎Cine?
‎Aden.
‎Copiii nu întreabă ‎cine ești și ce greșeli ai făcut.
‎Doar te îmbrățișează.
‎Cred că am învățat de la ea…
‎De asta mi-am făcut curaj să vin la tine.
‎Îmi pare rău.
‎Dar…
‎dacă nu plecam acum opt ani,
‎dacă nu ne despărțeam,
‎dacă te îmbrățișam…
‎Am fi putut evita toate astea?
‎N-ai înțelege dacă ți-aș spune.
‎De ce?
‎Pentru că pe tine te-a iubit familia.
‎Acum știm de unde sunt poveștile.
‎Apa arată la fel ca în Kasımiye.
‎Totul în univers are un corespondent.
‎Un antonim, o reflexie.
‎Femeia și bărbatul.
‎Focul și apa.
‎Trecutul și viitorul.
‎Soarele și Luna.
‎Cerul și pământul.
‎Nu pot exista una fără cealaltă.
‎Cel ce știe sensul simbolurilor antice
‎și le înțelege în mod profund
‎le poate controla.
‎Poate înfăptui miracole.
‎Noi le știm sensul.
‎Și îl transmitem involuntar urmașilor.
‎E totul în inconștientul colectiv, ‎codificat genetic.
‎Aici e ascuns ceva.
‎Mai știi că erai supărată pe tatăl tău?
‎Că nu ți-a spus de Erhan, ‎de familie, de accident.
‎Da.
‎N-am vorbit cu el luni de zile.
‎Atunci nu am înțeles.
‎Adică…
‎Pentru tine,
‎ar fi făcut orice.
‎Nu înțelegeam ce te supără.
‎De mine s-a folosit.
‎Pentru a ajunge la Atiye.
‎Și la femeia pe care o iubea, mama mea.
‎Am făcut tot ce mi-a cerut.
‎Sperând că mă va iubi.
‎Apoi a apărut ea.
‎Cine?
‎Mama mea.
‎Bună ziua.
‎- Da? ‎- Trebuie să fiți noua vecină.
‎Da, dar nu sunt o vecină prea bună.
‎- Mă scuzați. ‎- Ți-am cunoscut familia.
‎Familia care locuia aici.
‎Ești fiica, nu-i așa?
‎Da.
‎Chiar i-ați cunoscut?
‎Bineînțeles.
‎Ai ochii mamei tale.
‎Pot intra?
‎Desigur.
‎E plin de amintiri, nu?
‎Totul are un rost pe lumea asta.
‎Fiecare jucăm un rol.
‎Nu există Abel fără Cain, zi fără noapte,
‎Eva fără Lilith.
‎Nu are cum să fie.
‎Mă scuzați, vreți ceva de băut?
‎Niște apă.
‎- Bine. ‎- Mulțumesc.
‎Nu plânge, draga mea.
‎Draga mea Umut.
‎Doamnă?
‎Secretul din Göbekli Tepe e aici.
‎În mâinile noastre.
‎Ești bine?
‎Horus.
‎Horus?
‎Ochiul lui Horus?
‎Ochiul desenat de Aden ‎în mijlocul simbolului.
‎Ochiul lui Horus e judecata supremă
‎care veghează asupra omenirii.
‎Nu clipește și nu doarme.
‎Un ochi e albastru ca luna. ‎Celălalt, galben ca soarele.
‎Spuneai că Aden trebuie să ia o decizie.
‎Ca Horus…
‎La judecata divină…
‎Să nu uităm profeția.
‎La venirea cuiva, o nouă lume va începe.
‎Trebuie să ia o decizie, ca Horus.
‎Fiica noastră poartă ‎sufletul lui Horus și îndatorirea lui.
‎Decizia ei va da startul unui nou ciclu.
‎Aden poate distruge omenirea, dacă vrea.
‎De asta au răpit-o.
‎Vor să obțină ceva.
‎Înseamnă că mi-am ucis fiica
‎pentru a împiedica apocalipsa?
‎Trebuie să mergem
‎să vedem când și cum ‎se va adeveri profeția.
‎Dacă punem totul la loc, ‎vom găsi răspunsurile.
‎Nu a rămas nimic ‎de salvat de dragul iubirii.
‎A venit vremea să distrugem tot ‎și să construim o nouă viață.
‎Da…
‎Te poți supăra rău de tot pe mine.
‎Ți-am ascuns atâtea lucruri.
‎Nu știu…
‎Mama zicea că vom fi o familie.
‎Îmi pare tare rău.
‎Că ai trecut prin toate astea singur
‎și nu te-am putut ajuta.
‎Îmi pare rău.
‎Doar tu ne poți ajuta, Umut.
‎Când se va adeveri profeția? ‎Neamul tău are răspunsul.
‎Familia mea a ocrotit ‎cunoașterea străveche.
‎Și eu la fel.
‎Acum, totul
‎e acolo unde trebuie să fie.
‎Familia ta are moștenirea.
‎Există motive ‎pentru ascunderea informațiilor.
‎Secretele pot fi distrugătoare.
‎Asta încercăm să evităm.
‎Alo, tată?
‎Alo, Erhan?
‎- Am raportul medico-legal pentru Serdar. ‎- Și?
‎Au găsit ADN-ul ucigașului.
‎Nu e înregistrat în sistem, dar…
‎Ucigașul…
‎e Ozan.
‎- Bine, tată. Mulțumesc. ‎- Mai e ceva.
‎Da?
‎S-a mai găsit ADN-ul unei persoane.
‎Al unei femei.
‎- Decedate, dacă îți vine să crezi. ‎- Cine?
‎Soția lui Serdar, care a murit demult.
‎Melek Yılmaz.
‎Mulțumesc, tată.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Soția lui Serdar, Melek, e în viață.
‎Cum?
‎Au găsit două ADN-uri pe cadavru.
‎Al lui Ozan și al lui Melek.
‎Trebuie să o sun pe Cansu.
‎Nu răspunde.
‎- Să mergem. ‎- Da.
‎Vă anunț când rezolv misterul. Sigur.
‎Verific la etaj.
‎Cansu?
‎Cansu, ești bine?
‎Jur că o fac!
‎Stai pe loc!
‎Nu te apropia!
‎Ozan!
‎Aden nu mai are timp. Trebuie să mergem.
‎- Adună-te! ‎- Nu!
‎- Ozan, calmează-te. ‎- Stai!
‎Stai pe loc sau trag!
‎Jur că trag!
‎- Fiule. ‎- Mamă.
‎Nu…
‎- Te rog! ‎- Chiar sunt fiul tău?
‎Uită-te la mine. Cine sunt?
‎- Sunt eu, mamă? ‎- Nu ești tu însuți, Ozan.
‎Dă-mi arma!
‎Nu vreau să fac asta din nou.
‎Nu trage.
‎Nu te apropia.
‎Copilul meu…
‎- Nu te apropia! ‎- Te rog.
‎- Pleacă! ‎- Fiule, nu trage!
‎Mamă!
‎Nu am avut niciodată viață.
‎Aden va avea.
‎Oameni care o iubesc, o familie.
‎- Ozan. ‎- Sunt în stare de orice.
‎Trag.
‎- Nu, fiule. ‎- Jur că trag.
‎Totul va fi bine. Ai încredere în mine.
‎Copilul meu…
‎Dragul meu…
‎Nu trage!
‎Știi ce trebuie să facă Aden. ‎E cel mai important lucru.
‎Ozan!
‎Ia-mă de mână!
‎Ia-mă!
‎- Ține-te bine, te ridic. ‎- Erhan, Aden!
‎Ozan!
‎Totul va fi bine. Ozan!
‎- Hai! ‎- Erhan, trebuie să trăiești.
‎Tu ești tatăl lui Aden.
‎Fă-o să fie fericită!
‎- Nu o lăsa singură. ‎- Ozan.
‎Fă-o să zâmbească! Nu o lăsa singură!
‎Ozan!
‎Subtitrarea: Dana Aelenei