ORIGINALNA NETFLIXOVA SERIJA
Drvo života simbolizira jedinstvo Boga.
Majka, otac, dijete.
Njih troje su zajedno.
Prvo mjesto gdje voda pada je maternica.
Rođenje.
Kažu da zvuči poput plača novorođenčeta,
ako pažljivo slušaš.
Ovo je djetinjstvo. Naše najnevinije doba.
Zatim polako odrastaš.
Voda se razbistri. Sazrije, odraste.
A ono je valjda starost.
Aha!
I smrt.
Prelazak sirat-ćuprije i dolazak do Sudnjeg dana.
Zatim se vraćaš na Zemlju i započinješ novi život.
To je veličanstveni ciklus.
Što je?
Voda stoljećima nije tekla iz ovog vrela.
Jučer je odjednom navrla.
Kad sam te našao, kad te Aden nazvala mamom.
Vas dvije čudo ste ovog vrela i ove suše, Atiye.
Donijele ste taj blagoslov.
Aden?
Aden, dušo.
Učini što misliš da trebaš kako bi iscijelila dušu.
Imaš moj blagoslov.
-Dušo. -Jedna smo velika obitelj.
-Kćeri. -Dobro došla u obitelj.
Ne boj se.
Ti i ja vrlo smo slične, znaš, Aden?
-Čudo. -Sve je dobro.
-Tražiš nešto da te upotpuni. -Mama!
Što se događa unutra?
Što Aden radi?
Atiye, čekaj malo.
Je li ti rekla nešto?
Osjetila sam.
Kći nam mora donijeti odluku.
-Kakvu odluku? -Ne znam.
Što god morala učiniti, ne smijemo joj stajati na putu.
Moramo pokušati razumjeti.
Ti si joj otac.
Shvatit će koliko je voliš.
Imaj strpljenja.
Tada ćemo biti obitelj.
Imaš pravo.
Sad moramo odgonetnuti proročanstvo.
Jesi li otkrio išta?
Ne, ali razmišljam o tome.
Tko god je izrekao proročanstvo
kaže da će završiti stara era i početi nova.
Oni vide Daru kao vrata u nov početak.
Dolazi neki kraj, Atiye.
Možda destruktivan kraj.
-Ali… -Kakve to ima veze s našom kćeri?
Trebala je biti naša.
Već je trebala biti u Göbekli Tepeu.
Morao sam se povući.
Erhan je bio ondje, s Ozanom.
No bez brige.
Danas ću uhvatiti djevojčicu.
Vaš plan neće propasti.
Znači, toliko si važan?
Presudan si za plan, je li?
Imate li drugi plan?
Recimo da imam. Što ćeš tada?
Želiš znati više o planu?
Ne uspiješ li, imam Ozana.
Znaš, svi radite istu stvar.
Zaboravljate tko sam.
Uvijek sam korak ispred vas.
Uvijek!
Kakva ste vi to žena?
Mama, ja sam!
Unutra si! Otvori vrata!
Evo me!
Ozan.
Reći ću mu. Neću vam dati.
Mama?
Ozane.
Što se zbiva? Što je bilo?
Misliš da sam glup, mama?
-Što? -Vjerovao sam ti.
Kako se sad razlikuješ od njih?
Tata ili Serdar? Kako da zovem čovjeka kojeg sam ubio?
Doista te volio, zar ne?
Zato je učinio to što je.
Smijem biti iskren?
Ne mogu više, mama.
Ne vjerujem u to.
Te laži, mama.
Bijes, mržnja! To su loše stvari.
Štetimo svijetu, mama.
Uzeli smo Aden obitelji.
Zna da jesmo, no ipak me zagrlila. Voli me.
Atiye mi oprašta.
To je glupo?
Nije, mama.
Završio sam.
Ozane, čekaj!
Ozane, toliko smo žrtvovali za ovo!
A tvoju će kćer…
Aden će odgajati netko drugi.
A to ti ne smeta, je li?
Ne, mama.
Sretan sam ako je Aden na sigurnom, mirna i sretna.
Sve ću učiniti.
Umut!
O, to ste vi.
Uđite.
Moja majka.
Umut, imamo nove informacije.
Odgonetnuli smo nešto o proročanstvu.
Nismo znali što da učinimo, kamo da idemo.
Pa ste došli meni?
Možda si ovdje nešto otkrila.
Što reći? Došli ste na pogrešno mjesto.
Ja sam posljednja koja bi trebala dijeliti savjete.
Umut, dobro si?
Ne znam…
Sve te godine…
Sve te godine nazivali su me ludom.
Govorili da nisam normalna.
Govorili su, "Nemoguće. Nitko te ne prati.
To je sve u tvojoj glavi."
A onda sam saznala…
Cijela obitelj…
Svi su ubijeni.
Pogledajte ovo.
Tu je cijeli jedan život.
Život koji nikad neću imati.
Znate tko su ovi ljudi?
Moja mama, tete…
Mnogo lica.
Mnogo fotografija.
Smiju se.
Plaču.
Zaljubljuju se.
Imaju djecu.
Ispunjene…
Žive ispunjene, sretne živote. A onda jednog dana…
Sve ih ubiju.
Cijelu obitelj…
Cijelu moju lozu…
Ne znam nikoga na ovoj fotografiji.
Stranac…
Gleda me stranac.
Znam da se nije lako suočiti s time i prihvatiti to.
-Ali… -Ali što?
Vrijeme liječi sve rane?
Proći će?
Naša kći Aden komunicirala je s tobom u snovima, zar ne?
S razlogom.
Iako si razdvojena od obitelji,
htjela te je podsjetiti tko si.
Željela je da znaš svoju lozu.
A želiš li znati?
Moja Umut, draga moja.
Nemoj nikomu reći da smo bile ovdje, dobro?
Evo nas, dušo. Stigle smo, Umut.
Ovo ti je dom, ovdje si uvijek sigurna.
Hvala.
Obećavam ti,
bez obzira na prošlost, prebrodit ćemo to skupa.
Ne misliš da neke majke uynemiruju svoju djecu i nanose im bol?
Čovječanstvo je najgora katastrofa koja je zadesila Zemlju.
Nasilje, mržnja, pohlepa, bijes,
rat, bol…
Kćeri moja. Dobro do[la kući, svojoj obitelji.
U Umutinom sjećanju bila je kuća.
Misliš da ta kuća još postoji?
Mama joj je ondje skrila podatke?
Moguće. Kakva je to bila kuća?
Gospodska kuća na brdu, okružena drvećem.
Mora da je na selu. Ondje ima takvih kuća.
Kako možemo tamo?
Kažeš da bi se ušuljala da dobiješ priliku?
Našla sam ga.
Znala sam se da sam ga vidjela.
Ključ koji mi je majka imala u ruci.
Idemo.
Idite vi.
Ja još ne znam što bih sa svim tim.
Dobro. Kako hoćeš.
Rekla sam da ne dolaziš.
Takva je bila ta kuća!
Legenda kaže da su ovdje živjeli štovatelji vatre.
Seljani kažu da su čuli demonske glasove.
Oni koji su ušli u nju, poludjeli su i zanijemjeli.
Ima li tu i duhova uz demone?
Zašto pričaju te priče?
Jer su te priče obrana. Strašne su.
Ako ti je priča dovoljno moćna,
ne trebaš zaštitu da mjesto ostane tajno.
Tako je.
-To su ta vrata. -Znakovi.
Nitko godinama nije bio ovdje.
Vidi.
Atiye, moram ti nešto reći.
Ne boj se priča o duhovima. Štitit ću te.
Ovdje.
Što je to?
To je bilo u kući na plaži.
Ti si to učinila?
Ne znam.
Mislim da odašilje neku frekvenciju.
Ti zasloni nešto znače.
Šifrirana komunikacija koju je Serdar spomenuo.
Prestaje raditi kad se približiš.
Na pravom smo tragu. Ovuda.
Gdje je Aden?
-Otiđi, molim te. -Cansu, molim te.
-Pazim na Aden… -Aden!
Dobro, šuti. Aden je ovdje. Na sigurnom je.
-Moram je vidjeti. -Ja je štitim.
Što se događa?
Cansu, znam da ti je mrsko,
no moram biti ovdje.
Moram zaštititi Aden.
Neću vas ostaviti same.
Nešto se dogodilo?
Ne, ništa.
Dugo te nisam vidjela ovakvog. Iznenađena sam.
Kako to misliš?
Nalik na sebe si.
Nalik na pravog sebe.
Hvala, usput rečeno.
Neki si me dan opet branila pred Erhanom.
Hvala.
-Ali zašto? -Nisi imala nikakvih dokaza.
Samo si mi vjerovala.
Ne mislim na to. Mislim, zašto…
Prošlo je pet godina.
Zašto si mi se vratio u život?
Zašto si mi došao?
A bio si duboko u ovom sranju,
upleten u sve to,
zašto si mi se vratio, Ozane?
Jednostavno ne shvaćam. Zašto si mi se vratio u život? Zašto?
Voljela me je.
Tko?
Aden.
Dijete ne pita
tko si, što si, kako si zgriješio, odakle si.
Samo te zagrli.
Valjda sam učio od nje. Mislim…
Zato sam se usudio doći tebi.
Oprosti.
A…
Da nisam otišla prije osam godina,
da se nismo razišli,
da sam te grlila…
Bi li se sve ovo izbjeglo?
Da ti kažem, ne bi razumjela.
Zašto ne bih?
Jer te obitelj oduvijek voljela.
Sad znamo uzrok tih priča.
Isti bazen kao u Kasımiyeu.
Sve što postoji u svemiru ima projekciju.
Suprotnost, zrcalnu sliku.
Žena i muškarac.
Vatra i voda.
Prošlost i budućnost.
Sunce i Mjesec.
Ono iznad i ono ispod života.
Ne mogu postojati jedno bez drugoga.
Ako znaš značenje drevnih simbola,
ako ih usvojiš duboko u sebi,
možeš upravljati njima.
Možeš činiti čuda.
Zapravo, znamo značenje tih simbola.
Čak i ako ih nismo svjesni, prenosimo ih generacijama.
To je naša kolektivna svijest, kodirana u našim genima.
Ovdje su nešto sakrili.
Sjećaš se, ljutila si se na oca?
Jer je od tebe krio Erhana, obitelj i nesreću.
Da.
Nisam s njim razgovarala mjesecima.
Nisam to tada razumio.
Mislim…
Jer, za tebe…
Zapalio bih svijet da ti ikako naudi.
Nisam shvaćao što te ljuti.
Otac me iskoristio.
Da dođe do Atiye.
Da dođe do žene koju voli, moje majke.
I radio sam što je rekao.
Dopuštao sam mu. U nadi da će me voljeti.
Zatim je došla ona.
Tko?
Moja majka.
Zdravo.
-Da? -Pretpostavljam da ste se tek uselili.
Da, ali ne ide mi baš uloga susjede.
-Oprostite. -Znala sam vašu obitelj.
Mislim, obitelj koja je ovdje živjela.
Vi ste im kći, zar ne?
Da.
Stvarno ste ih poznavali?
Naravno.
Znate, imate majčine oči.
Smijem li ući?
Naravno, uđite.
Puna je sjećanja, zar ne?
Podsjeća vas da svatko ima svoje mjesto na svijetu.
Da svatko doista igra svoju ulogu.
Nema Abela bez Kaina, nema dana bez noći,
nema Eve bez Lilit.
Ne može biti, zar ne?
Oprostite, nisam pitala. Želite li nešto popiti?
Malo vode.
-U redu. -Hvala.
Ne plači, draga djevojčice.
Draga moja Umut.
Gospođo?
Ovdje je tajna naše kćeri, tajna Göbekli Tepea.
U našim rukama.
Jesi li dobro?
Horus.
Horus?
Horusovo oko?
Oko koje je Aden nacrtala posred simbola.
Horusovo je oko poput božanskog suca
koji motri svijet.
Ne trepće. Ne spava.
Jedno oko je plavo, poput Mjeseca. Drugo je žuto, poput Sunca.
Rekla si da Aden mora donijeti odluku, zar ne?
Poput Horusa…
Božanskog suca…
Proročanstvo.
Kaže da će netko doći i počet će nova era.
Poput Horusa, ona mora donijeti odluku.
Naša kći nekako nosi Horusovu dušu i preuzela je njegovu dužnost.
Ta će odluka pokrenuti novi ciklus.
Poželi li, Aden ima moć okončati svijet.
Zato su nam oteli kćer.
Žele postići ono što prije nisu uspjeli.
Znači, ubila sam kćer
da spriječim apokalipsu?
Moramo ići…
I otkriti kada i kako će se proročanstvo ostvariti.
Odnesemo li ovo kamo pripada, pronaći ćemo odgovore.
Ništa na ovom svijetu ne treba spasiti radi ljubavi.
Vrijeme je da se sve uništi i izgradi novi život.
Mislim…
Znam. Možeš se ljutiti ili vikati na mene.
Sve sam to skrivao od tebe.
Ne znam…
Mama mi je rekla da ćemo biti obitelj.
Tako mi je žao.
Tako mi je žao što si to prolazio sam
i nisam ti mogla pomoći.
Oprosti.
Samo ti nam možeš pomoći, Umut.
Kad će se proročanstvo ostvariti? Tvoja loza ima odgovor.
Moja je obitelj štitila to drevno znanje.
I ja to radim.
A sada je sve…
Ondje gdje pripada.
Tvoja je obitelj tu, u tom nasljeđu.
Tvoja je obitelj krila te informacije s razlogom.
Te su tajne destruktivne u pogrešnim rukama.
To pokušavamo spriječiti.
Halo, tata?
Halo? Erhane?
-Dobio sam forenzičko izvješće o Serdaru. -Da?
Našli su ubojičin DNK na truplu.
Ne odgovara ničemu u sustavu, ali…
Ubojica je…
Ozan.
Dobro, tata. Hvala.
Čekaj, Erhane. Još nešto.
Da?
Na truplu su našli DNK još jedne osobe.
DNK jedne žene.
-Štoviše, mrtve žene. -Koje?
Serdarove žene koja je davno umrla.
Melek Yılmaz.
Hvala, tata.
Što je bilo?
Serdarova žena Melek. Nije mrtva, živa je.
Što?
Na Serdarovom su truplu našli DNK.
DNK Ozana i Melek.
Moram nazvati Cansu.
Ne javlja se.
-Hajde, idemo. -Hajmo.
Javit ću vam kad to riješim. Bez brige.
Pogledat ću gore.
Cansu?
Cansu, jesi li dobro?
Učinit ću to!
Odbij! Kunem se, učinit ću to!
Ne prilazi bliže.
Ozane!
Za Aden istječe vrijeme. Uzmimo je i idemo.
-Saberi se! -Ne!
-Ozane, smiri se. -Odbij!
Odbij! Mama, pucat ću.
Rekao sam da ću sve učiniti.
-Sine. -Mama.
Nemoj.
Molim te.
Jesam li ti doista sin?
Pogledaj me. Što sam ja?
Jesam li to ja?
To nisi ti, Ozane.
Nemoj. Daj mi pištolj.
Učinit ću to! Ne tjeraj me na to, mama. Molim te. Ne opet.
Nemoj, sine.
Ne prilazi mi bliže.
Dijete moje.
-Ne prilazi! -Molim te.
-Odlazi! -Molim te. Nemoj.
Mama!
Nikad nisam imao život.
Aden će ga imati.
Ljude koji je vole, obitelj.
-Ozane. -Rekao sam, sve ću učiniti.
I hoću.
Hoću.
-Nemoj, sine. Molim te. -Hoću.
Sve će biti dobro, sine. Vjeruj mi.
Dijete moje…
Dijete moje, dragi…
Ne, dijete moje. Nemoj.
Znaš što Aden mora učiniti. To je važnije od svih nas.
Ozane!
Uhvati moju ruku! Uhvati je.
Uhvati moju ruku.
-Drži se, povući ću te. -Erhane. Aden!
Ozane!
Sve će biti dobro. Ozane!
-Popni se. -Erhane, moraš živjeti.
-Adenin si otac. -Ozane.
Usreći je.
-Ne ostavljaj je. -Ozane.
Razveseli je. Ne ostavljaj je samu.
Ozane!
Prijevod titlova: Janko P.