‏- סדרה מקורית של NETFLIX -
‏עץ החיים מסמל את האיחוד עם אלוהים.
‏אימא, אבא, ילד.
‏שלושתם יחד.
‏המקום הראשון אליו נופלים המים ‏הוא הרחם של האם.
‏לידה.
‏האמונה היא שאם מקשיבים היטב, ‏זה נשמע כמו בכי של תינוק שרק נולד.
‏זאת הילדות, הזמן התמים ביותר שלנו.
‏ואז לאט לאט גדלים.
‏המים נעשים צלולים. ‏הם מתבגרים, הופכים למבוגרים.
‏ואני מניח שזה גיל הזקנה.
‏אה-הא.
‏והמוות.
‏חוצים את אל-סיראט ומגיעים ליום הדין,
‏ואז חוזרים לכדור הארץ ‏כדי להתחיל חיים חדשים.
‏זה מעגל נפלא.
‏מה העניין?
‏מים לא זרמו מהמעיין הזה כבר מאות שנים.
‏אתמול הם פתאום חזרו.
‏כשמצאתי אותך. כשאדן קראה לך אימא.
‏שתיכן הנס של המעיין ‏ושל הבצורת הזאת, עטייה.
‏אתן הבאתן את הברכה הזאת.
‏אדן?
‏אדן, מתוקה.
‏את יכולה לעשות כל מה שאת מרגישה ‏שאת צריכה לעשות כדי לרפא את נשמתך.
‏יש לך את ברכתי.
‏"מתוקה. ‏-אנחנו משפחה אחת גדולה.
‏הבת שלי. ‏-ברוכה הבאה למשפחה החדשה שלך.
‏אל תפחדי.
‏את ואני דומות מאוד, את יודעת, אדן?
‏זה נס. ‏-הכול בסדר.
‏את מחפשת משהו שישלים אותך. ‏-אימא."
‏מה קורה שם?
‏מה אדן עושה?
‏עטייה, חכי שנייה.
‏היא אמרה לך משהו?
‏הרגשתי את זה.
‏הבת שלנו צריכה לקבל החלטה.
‏איזו החלטה? ‏-אני לא יודעת,
‏אבל לא משנה מה היא צריכה לעשות, ‏אסור לנו להפריע לה.
‏אנחנו צריכים לנסות להבין.
‏אתה אבא שלה.
‏היא תבין כמה אתה אוהב אותה.
‏תהיה סבלני.
‏ואז נהיה משפחה.
‏את צודקת.
‏קודם כול, צריך לפתור את הנבואה.
‏מצאת משהו?
‏לא, אבל אני חושב על זה.
‏מי שניבא את הנבואה
‏אומר שהעידן הישן יסתיים ועידן חדש יתחיל.
‏הם רואים את דארה כדלת להתחלה חדשה.
‏אז יש סוף שמתקרב, עטייה.
‏אולי סוף הרסני.
‏אבל… ‏-איך זה קשור לבת שלנו?
‏הילדה הייתה צריכה להיות אצלנו.
‏היא הייתה צריכה להיות כבר בגבקליטפה.
‏הייתי חייב לסגת.
‏ארהאן היה שם, עם אוזאן.
‏אבל אל תדאגי.
‏אני אביא את הילדה היום.
‏התוכנית שלך לא תיכשל.
‏אז אתה עד כדי כך חשוב?
‏אתה קריטי לתוכנית?
‏יש לך תוכנית אחרת?
‏נגיד שיש לי. מה תעשה במקרה כזה?
‏אתה רוצה לגלות עוד על התוכנית הזאת?
‏אם לא תצליח, יש לי את אוזאן.
‏אתה יודע, כולכם עושים אותו דבר.
‏אתם שוכחים מי אני.
‏אני תמיד צעד אחד לפניכם.
‏תמיד.
‏איזו מין אישה את?
‏אימא, זה אני!
‏את שם, תפתחי את הדלת!
‏אני באה!
‏אוזאן.
‏אני אספר לו. לא אתן לך!
‏אימא?
‏אוזאן…
‏אוזאן.
‏מה קורה? מה הבעיה?
‏את חושבת שאני טיפש, אימא?
‏מה? ‏-האמנתי לך.
‏במה את שונה מהם עכשיו?
‏שאקרא לו אבא או סרדאר? ‏איך לקרוא לאיש שהרגתי?
‏הוא באמת אהב אותך, נכון?
‏לכן הוא עשה מה שעשה.
‏אפשר לדבר איתך בכנות?
‏אני לא עומד בזה יותר, אימא.
‏אני לא מאמין בשום דבר מזה.
‏שקרים, אימא.
‏כעס, שנאה… הדברים האלה רעים!
‏אנחנו מזיקים לעולם, אימא.
‏הפרדנו בין אדן למשפחתה.
‏היא יודעת שעשינו זאת, ובכל זאת חיבקה אותי ‏כשראתה אותי. היא אוהבת אותי.
‏עטייה סלחה לי.
‏זה טיפשי?
‏זה לא, אימא.
‏אני סיימתי.
‏אוזאן, חכה רגע!
‏אוזאן, הקרבנו כל כך הרבה כדי להגיע עד כאן.
‏והבת שלך תהיה…
‏מישהו אחר יגדל את אדן,
‏וזה בסדר מבחינתך?
‏כן, אימא.
‏אני בסדר אם אדן תהיה בטוחה, שלווה ומאושרת.
‏אני אעשה כל דבר.
‏אומוט!
‏אה, זה אתם.
‏כנסו.
‏זאת אימא שלי.
‏אומוט, יש לנו מידע חדש.
‏גילינו כמה דברים בנוגע לנבואה.
‏אבל לא ידענו מה לעשות, לאן ללכת.
‏אז באתם אליי?
‏חשבנו שאולי גילית כאן משהו.
‏מה אני יכולה להגיד? באתם למקום הלא נכון.
‏אני האחרונה שיכולה לתת עצה בשלב הזה.
‏אומוט, את בסדר?
‏אני לא יודעת.
‏כל השנים האלה, אני…
‏כל השנים האלה קראו לי משוגעת,
‏אמרו שאני לא שפויה.
‏הם אמרו, "אין סיכוי, ‏אף אחד לא עוקב אחרייך. זה הכול בראש שלך.
‏ואז גיליתי…
‏שכל המשפחה שלי…
‏כל המשפחה שלי נרצחה.
‏תראו את זה.
‏יש כאן חיים שלמים.
‏חיים שלעולם לא יוכלו להיות שלי.
‏אתם יודעים מיהם האנשים האלה?
‏אימא שלי, דודות שלי…
‏יש כאן הרבה פרצופים.
‏הרבה תמונות.
‏הן צוחקות.
‏הן בוכות.
‏הן מתאהבות.
‏הן מולידות ילדים.
‏שלמים…
‏הן חיו חיים שלמים ומאושרים, ‏ואז יום אחד כולן…
‏כולן נרצחו.
‏כל המשפחה שלי,
‏כל השושלת שלי…
‏אני לא מכירה אף אחת בתמונה הזאת.
‏אישה זרה…
‏אישה זרה מסתכלת עליי.
‏אני יודעת שממש לא קל להתמודד עם זה ‏ולקבל את זה,
‏אבל… ‏-אבל מה?
‏הזמן מרפא הכול?
‏זה יעבור?
‏הבת שלנו, אדן, ‏תקשרה איתך בחלומות שלך, נכון?
‏יש סיבה שזה קרה.
‏אפילו שהופרדת ממשפחתך,
‏היא ניסתה להזכיר לך מי את.
‏היא רצתה שתכירי את השושלת שלך.
‏ואת רוצה להכיר?
‏"אומוט שלי, יקירתי…"
‏אל תגידי לאף אחד שבאנו לכאן, בסדר?
‏הגענו, מתוקה. אנחנו פה, אומוט.
‏זה הבית שלך, שבו תמיד תהיי בטוחה.
‏תודה.
‏"אני מבטיחה לך,
‏לא משנה מה קרה בעבר, ‏אנחנו נתגבר על זה ביחד.
‏את לא חושבת שיש אימהות ‏שמרגיזות את הילדות שלהן ופוגעות בהן?
‏האנושות היא האסון הנורא ביותר ‏שהתרחש על פני כדור הארץ.
‏אלימות, טינה, חמדנות, כעס,
‏מלחמה, כאב…
‏בת שלי, ברוכה הבאה הביתה, למשפחה שלך."
‏ראיתי בית בזיכרונות של אומוט.
‏אתה חושב שהבית הזה עוד שם? ‏יכול להיות שאימא שלה הסתירה שם מידע?
‏יכול להיות. איזה מין מקום זה היה?
‏זאת אחוזה על גבעה, מוקפת עצים.
‏זה בטח באזור הכפרי, יש שם אחוזות.
‏איך נוכל להגיע לשם?
‏את אומרת שתתגנבי פנימה אם תהיה לך הזדמנות?
‏מצאתי את זה.
‏זכרתי שראיתי את זה איפשהו.
‏המפתח שראיתי ביד של אימא שלי.
‏בואו נלך.
‏לכו אתם.
‏אני עדיין לא יודעת מה לעשות עם כל זה.
‏בסדר, כרצונך.
‏לא אמרתי לך לא לבוא?
‏הבית שראיתי נראה ככה!
‏לפי האגדה, סוגדים לאש חיו כאן פעם.
‏התושבים הכפריים ‏אומרים שהם שמעו קולות שטניים.
‏האנשים שנכנסו פנימה ‏יצאו מדעתם והפכו לאילמים.
‏חוץ משדים יש כאן גם רוחות רפאים?
‏למה הם מספרים סיפורים כאלה?
‏כי הסיפורים האלה מרתיעים, הם מפחידים.
‏אז אם הסיפור שלך חזק מספיק,
‏אתה לא צריך הגנה כדי לשמור על המקום בסוד.
‏בדיוק.
‏זאת הדלת. ‏-הסימנים.
‏אף אחד לא היה כאן כבר שנים.
‏תראה.
‏עטייה, אני צריך לספר לך משהו.
‏אל תפחד מסיפורי רוחות הרפאים, ‏אני אגן עליך.
‏הינה.
‏מה זה?
‏זה מה שראינו בבית החוף.
‏את עשית את זה? ‏-אני לא יודעת.
‏אני חושבת שזה פולט תדר כלשהו.
‏למסכים האלה בטוח יש משמעות כלשהי.
‏אני חושב שזאת התקשורת המוצפנת ‏שסרדאר דיבר עליה.
‏זה מפסיק לעבוד כשמתקרבים.
‏אנחנו בדרך הנכונה. בוא נלך מכאן.
‏איפה אדן?
‏אני מבקשת ממך לעזוב, בבקשה. ‏-ג'אנסו, בבקשה.
‏אני מטפלת באדן… ‏-אדן!
‏טוב, תשתוק! אדן שם, היא בטוחה.
‏אני צריך לראות אותה. ‏-אני מגינה עליה!
‏מה קורה?
‏ג'אנסו, אני יודע שזה לא מוצא חן בעינייך, ‏אבל אני חייב להיות כאן.
‏אני חייב להגן על אדן.
‏אני לא אשאיר אף אחת מכן לבד.
‏קרה משהו?
‏לא, כלום.
‏לא ראיתי אותך ככה כבר כמה זמן, ‏אני פשוט מופתעת.
‏מה הכוונה?
‏כמוך.
‏כמו מי שאתה באמת.
‏תודה, דרך אגב.
‏הגנת עליי מול ארהאן ביום ההוא. תודה.
‏אבל למה? ‏-לא הייתה לך שום הוכחה או משהו,
‏ובחרת לבטוח בי.
‏לא לזה התכוונתי, אלא למה…
‏עברו חמש שנים.
‏למה פתאום נכנסת שוב לחיים שלי, ‏אחרי כל השנים האלה?
‏למה באת אליי?
‏אם היית כל כך עמוק בחרא הזה,
‏מעורב בכל הדברים האלה,
‏למה שוב באת אליי, אוזאן?
‏אני חושבת על זה כל הזמן ופשוט לא מבינה. ‏למה חזרת שוב לחיי? למה?
‏היא אהבה אותי.
‏מי?
‏אדן.
‏ילדים לא שואלים מי אתה, מה אתה, ‏אילו טעויות עשית, מאיפה באת…
‏הם פשוט מחבקים אותך.
‏אני מניח שלמדתי ממנה. זאת אומרת…
‏זאת הסיבה שהעזתי לבוא אלייך.
‏אני מצטער.
‏ו…
‏אם לא הייתי עוזבת לפני שמונה שנים,
‏אם לא היינו נפרדים,
‏אם הייתי מחבקת אותך,
‏כל זה היה נחסך מאיתנו?
‏אם הייתי מספר לך, לא היית מבינה.
‏למה לא?
‏כי המשפחה שלך תמיד אהבה אותך.
‏עכשיו אנחנו יודעים את הסיבה לסיפורים האלה.
‏זאת אותה בריכה שיש בקסימיי.
‏לכל מה שקיים ביקום הזה יש היטל.
‏תמונה הופכית, תמונת מראה.
‏אישה וגבר.
‏אש ומים.
‏העבר והעתיד.
‏השמש והירח.
‏החיים העליונים והתחתונים.
‏אחד לא יכול להתקיים בלי השני.
‏אם יודעים את המשמעות של סמלים עתיקים,
‏אם מפנימים אותם עמוק בתוכך,
‏אפשר לשלוט בהם.
‏אפשר ליצור ניסים.
‏למעשה, אנחנו יודעים ‏את המשמעות של הסמלים האלה.
‏אפילו אם אנחנו לא מבינים זאת, ‏אנחנו מעבירים אותן לאורך הדורות.
‏זה במודעות הקולקטיבית שלנו, ‏מוצפן בגנים שלנו.
‏הם הסתירו כאן משהו.
‏את זוכרת שכעסת על אבא שלך?
‏כי הוא הסתיר מפנייך את ארהאן, ‏את המשפחה שלך ואת התאונה?
‏כן.
‏לא דיברתי איתו במשך כמה חודשים. ‏זאת אומרת…
‏בזמנו, לא הבנתי את זה.
‏כלומר,
‏כי בשבילך…
‏הוא היה שורף את העולם אם משהו היה קורה לך.
‏לא הבנתי מה מרגיז אותך.
‏אבא שלי השתמש בי.
‏כדי להגיע אל עטייה.
‏כדי להגיע אל האישה שהוא אהב, אימא שלי.
‏ואני עשיתי כל מה שהוא ביקש.
‏נתתי לו, בתקווה שהוא יאהב אותי.
‏ואז היא הגיעה.
‏מי?
‏אימא שלי.
‏שלום.
‏כן? ‏-אני מניחה שרק עברת לכאן.
‏כן, אבל אני לא טובה בלהיות שכנה.
‏סליחה. ‏-הכרתי את המשפחה שלך.
‏זאת אומרת, את המשפחה שחיה כאן פעם.
‏את הבת שלהם, נכון?
‏כן.
‏באמת הכרת אותם?
‏כמובן.
‏את יודעת, יש לך את העיניים של אימא שלך.
‏אפשר להיכנס?
‏בטח, כנסי.
‏המקום מלא זיכרונות, נכון?
‏זה מזכיר לך שלכל אחד יש מקום בעולם,
‏שלכולם יש תפקיד.
‏אין הבל בלי קין, אין יום בלי לילה,
‏אין חווה בלי לילית.
‏לא יכול להיות, נכון?
‏סליחה שלא הצעתי, את רוצה משהו לשתות?
‏אני רוצה קצת מים.
‏בסדר. ‏-תודה.
‏אל תבכי, בתי היקרה.
‏יקירתי, אומוט שלי.
‏גברת?
‏- מ'. י' -
‏הסוד של הבת שלנו.
‏הסוד של גבקליטפה נמצא כאן.
‏זה לא בידינו.
‏את בסדר?
‏הורוס.
‏הורוס?
‏כמו העין של הורוס?
‏העין שאדן ראתה באמצע הסמל.
‏העין של הורוס היא כמו שופט שמימי,
‏שצופה בעולם.
‏היא לא ממצמצת, לא ישנה.
‏עין אחת כחולה כמו הירח, ‏והשנייה צהובה כמו השמש.
‏אמרת שאדן צריכה לקבל החלטה, נכון?
‏כמו הורוס,
‏השופט השמימי.
‏תזכרי את הנבואה.
‏היא אומרת שמישהו יבוא, ואז יתחיל עידן חדש.
‏כמו הורוס, היא צריכה לקבל החלטה.
‏איכשהו, הבת שלנו נושאת את נשמתו של הורוס, ‏והיא לקחה על עצמה את תפקידו.
‏ההחלטה שלה תתחיל את המחזור החדש.
‏לאדן יש את הכוח להביא לסוף העולם, ‏אם היא תרצה.
‏אז זאת הסיבה שהם חטפו את הבת שלנו.
‏הם רוצים להשיג ‏את מה שלא היו יכולים להשיג קודם.
‏אז הרגתי את הבת שלי…
‏כדי למנוע את האפוקליפסה?
‏אנחנו צריכים ללכת…
‏ולברר מתי ואיך הנבואה תתגשם.
‏אם ניקח את זה למקום אליו זה שייך, ‏נמצא את התשובות.
‏לא נשאר מה להציל בעולם הזה בשם האהבה.
‏הגיע הזמן לחסל הכול ולבנות חיים חדשים.
‏זאת אומרת…
‏אני יודע. את יכולה לכעוס, או לצעוק עליי.
‏הסתרתי ממך את כל הדברים האלה.
‏אני לא יודע…
‏אימא שלי אמרה לי שנהיה משפחה.
‏אני כל כך מצטערת.
‏אני כל כך מצטערת שעברת את זה לבד ‏ושלא יכולתי לתמוך בך.
‏אני מצטערת.
‏רק את יכולה לעזור לנו, אומוט.
‏מתי הנבואה הזאת תתגשם? ‏התשובה נמצאת בשושלת שלך.
‏המשפחה שלי הייתה המגינה של הידע העתיק הזה,
‏וכך גם אני.
‏ועכשיו, הכול…
‏נמצא איפה שהוא אמור להיות.
‏המשפחה שלך כאן, במורשת הזאת.
‏הייתה סיבה שהמשפחה שלך ‏הסתירה את המידע הזה.
‏הסודות האלה עלולים להיות הרסניים ‏בידיים הלא נכונות.
‏זה מה שאנחנו מנסים למנוע.
‏הלו, אבא? ‏-הלו, ארהאן?
‏יש לי את הדוח הפורנזי של סרדאר. ‏-כן?
‏הם מצאו את הדי.אן.איי של הרוצח על הגופה.
‏הוא לא תואם לשום דבר במערכת,
‏אבל הרוצח…
‏הוא אוזאן.
‏בסדר, אבא. תודה.
‏רגע, ארהאן, יש עוד משהו.
‏כן? ‏-הם מצאו די.אן.איי של עוד מישהו על הגופה.
‏די.אן.איי של אישה.
‏ולא רק זה, אלא של אישה מתה. ‏-מי זאת?
‏אשתו של סרדאר, שמתה לפני שנים.
‏מלק ילמז.
‏תודה, אבא.
‏מה קרה?
‏אשתו של סרדאר, מלק. היא לא מתה, היא חיה.
‏מה?
‏נמצאו שני מערכי די.אן.איי ‏על הגופה של סרדאר.
‏של אוזאן ושל מלק.
‏אני צריך להתקשר לג'אנסו.
‏היא לא עונה.
‏בוא נזוז. ‏-כן.
‏אני אודיע לכם כשאפתור את זה, אל תדאגו.
‏אני אבדוק למעלה.
‏ג'אנסו?
‏ג'אנסו, את בסדר?
‏אני אעשה את זה!
‏לכי אחורה! אני נשבע שאעשה את זה!
‏אל תתקרבי יותר.
‏אוזאן!
‏הזמן של אדן כמעט נגמר, ‏אנחנו צריכים לקחת אותה וללכת.
‏תתאפס על עצמך! ‏-לא!
‏אוזאן, תירגע. ‏-אחורה.
‏אחורה! אימא, אני אעשה את זה. ‏אמרתי שאעשה כל דבר. אני אעשה את זה.
‏בן.
‏אימא. ‏-אל תעשה את זה.
‏בבקשה.
‏אני באמת הבן שלך?
‏תסתכלי עליי. מה אני?
‏זה אני, אימא?
‏זה לא אתה, אוזאן.
‏די, בן. תן לי את האקדח. ‏-אני אעשה את זה.
‏אימא, בבקשה, ‏אל תכריחי אותי לעשות את זה שוב.
‏די, בן.
‏אל תתקרבי!
‏ילד שלי. ‏-תתרחקי!
‏בבקשה.
‏לכי! ‏-בבקשה, בן,
‏די. ‏-אימא!
‏אף פעם לא היו לי חיים.
‏לאדן יהיו חיים. ‏יהיו לה אנשים שיאהבו אותה, המשפחה שלה.
‏אוזאן… ‏-אמרתי שאעשה כל דבר, וכך יהיה.
‏אני אעשה את זה.
‏די, בן. בבקשה. ‏-אני אעשה את זה…
‏אנחנו נתקן הכול, בן. סמוך עליי.
‏ילד שלי.
‏ילד שלי, יקירי…
‏די, ילד שלי. די.
‏אתה יודע מה אדן צריכה לעשות. ‏זה חשוב יותר מכולנו.
‏אוזאן!
‏תחזיק את היד שלי!
‏תחזיק את היד שלי.
‏תחזיק מעמד, אני אמשוך אותך. ‏-ארהאן, אדן!
‏אוזאן!
‏זה יהיה בסדר. אוזאן!
‏תמשוך את עצמך למעלה! ‏-ארהאן, אתה צריך לחיות.
‏אתה אביה של אדן.
‏אוזאן… ‏-תעשה אותה מאושרת.
‏אל תעזוב אותה לבד. ‏-אוזאן.
‏תגרום לה לחייך. אל תעזוב אותה לבד.
‏אוזאן!
‏תרגום כתוביות: גלעד קשר