EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Livets Træ symboliserer Guds enhed.
Mor, far og barn. Dem alle tre sammen.
Stedet, hvor vandet falder først, er moderens skød. Fødslen.
Det siges, at det lyder som et nyfødt barns gråd, hvis man virkelig lytter.
Det der er barndommen. Vores mest uskyldige tid.
Man vokser langsomt op. Vandet renses. Det modnes og bliver en voksen.
-Og jeg går ud fra, at det er alderdom. -Ja.
Og døden.
Det krydser over som Sirat og når dommedagen.
Og man vender tilbage til Jorden for at begynde på et nyt liv.
Det er en storslået cyklus.
Hvad er der?
Vandet er ikke strømmet fra denne kilde i århundreder, men i går kom det igen.
Da jeg fandt dig, da Aden kaldte dig mor.
I to er denne kildes mirakel og dens tørke.
Du bragte denne velsignelse.
Aden.
Aden, min skat.
Du kan gøre alt det, du føler, du skal, for at hele din sjæl.
Du har min velsignelse.
-Vi er én stor familie. Min datter. -Velkommen hjem til din familie.
Vær ikke bange.
Vi ligner hinanden meget, ved du det?
-Det er et mirakel. -Alt er vel.
-Du leder efter noget, der gør dig hel. -Mor.
Hvad sker der derinde? Hvad laver Aden?
Vent, Atiye. Sagde hun noget til dig?
Jeg fornemmede det. Vores datter skal tage en beslutning.
-Hvilken beslutning? -Det ved jeg ikke.
Hvad hun end skal, bør vi ikke stå i vejen for hende. Vi må prøve at forstå det.
Du er hendes far. Hun ved, hvor højt du elsker hende.
Vær tålmodig.
Så bliver vi en familie.
Du har ret. Vi må først løse det med profetien.
-Fandt du noget? -Nej, men jeg tænker over det.
Hvem som end forudså det sagde, at den gamle æra ville ende og en ny begynde.
For dem er Dara en port til en ny begyndelse.
Så enden nærmer sig, Atiye.
Og den kan være destruktiv.
-Men… -Hvad har det med vores datter at gøre?
Vi burde have haft pigen.
Hun burde have været i Göbekli Tepe nu.
Jeg måtte skynde mig væk. Erhan var der, med Ozan.
Men bare rolig. Jeg får fat i pigen i dag i stedet for.
Din plan vil ikke mislykkes.
Er du virkelig så vigtig? Er du så afgørende for planen?
Har du en anden plan?
Lad os sige, at jeg har det. Hvad vil du så gøre?
Vil du gerne vide mere om den plan?
Hvis det ikke lykkes for dig, har jeg Ozan.
Ser du, I gør alle sammen det samme. I glemmer, hvem jeg er.
Jeg er altid et skridt foran jer.
Altid!
Hvad er du for en kvinde?
Mor, det er mig!
Åbn døren!
Jeg er på vej!
Ozan. Jeg siger det. Jeg lader dig ikke gøre det.
Mor?
Ozan.
Hvad foregår der? Hvad er der?
Tror du, jeg er dum, mor?
-Hvad? -Jeg troede på dig.
Er du så anderledes end dem nu?
Skal jeg kalde ham far eller Serdar, ham jeg dræbte?
Han elskede dig virkelig, ikke?
Derfor gjorde han det, han gjorde.
Må jeg være ærlig? Jeg kan ikke holde det ud mere, mor.
Jeg tror ikke på noget af det her.
Løgne. Vrede, had! Det er alt sammen forkert.
Vi gør verden fortræd.
Vi tog Aden fra hendes familie. Hun ved det, men krammede mig og elsker mig.
Atiye tilgav mig.
Er det dumt? Det er det ikke, mor.
Jeg er færdig med det.
Vent nu lidt!
Vi har opofret så meget for at nå hertil.
Og din datter, Aden, vil blive opfostret af andre.
Har du det måske godt med det?
Ja.
Jeg har det fint, hvis Aden er i sikkerhed, og er glad og tryg.
Jeg ville gøre hvad som helst.
Umut!
Nå, er det jer.
Kom indenfor.
Det er min mor.
Vi har nye informationer. Vi opdagede noget om profetien.
Men vi vidste ikke, hvad vi skulle gøre.
-Og så kom I til mig? -Vi troede, at du måske fandt noget.
Hvad skal jeg sige? I er kommet til det forkerte sted.
Jeg er den sidste person, der kan give jer råd lige nu.
Har du det godt?
Det ved jeg ikke. I alle disse år har jeg…
I alle disse år har de sagt, jeg var skør. De sagde, jeg var sindssyg.
De sagde: "Det er umuligt. Ingen følger efter dig. Det er bare din fantasi."
Og så opdager jeg,
at hele min familie…
Hele min familie blev myrdet.
Se det der.
Der er et helt liv der.
Et liv jeg aldrig kan få.
Ved I, hvem de personer er?
Min mor, mine tanter og mostre. Her er mange ansigter.
Mange fotografier.
De griner.
De græder.
De forelsker sig.
De får børn.
De lever hele, lykkelige liv. Og så pludselig en dag…
bliver de alle sammen myrdet.
Hele min familie.
Hele min slægt.
Jeg kender ingen på dette fotografi.
En fremmed kigger på mig.
Jeg ved, at det virkelig ikke er let at håndtere det, og acceptere det.
-Men… -Men hvad? Tiden læger alle sår?
Det vil gå over?
Vores datter Aden kommunikerede med dig i dine drømme, ikke også?
Det var der en grund til. Selvom du blev adskilt fra din familie,
prøvede hun at huske dig på, hvem du er.
Hun ønskede, at du kendte din slægt.
Og er det noget, du vil vide?
Min Umut, min allerkæreste.
Sig ikke til nogen, at vi kom her, okay?
Så er vi her, min skat. Vi er her, Umut.
Det her er dit hjem, hvor du altid vil være i sikkerhed.
Tak.
Jeg lover dig, at hvad der end skete førhen, skal vi nok klare det sammen.
Tror du ikke, at nogle mødre gør deres børn kede af det og gør dem fortræd?
Menneskeheden er den værste katastrofe, der har ramt Jorden.
Vold, nag, griskhed, vrede,
krig, smerte.
Min datter. Velkommen til dit hjem, til din familie.
Jeg så et hus i Umuts minder.
Tror du, at huset stadig findes, og hendes mor har skjult information der?
Det kan godt være. Hvad var det for et sted?
Det var et stort hus på en bakke, omringet af træer.
Det må være ude på landet. Der ligger mange store huse.
Hvordan kan vi komme derhen?
Siger du, at du ville snige ind, hvis du kunne?
Jeg fandt den.
Jeg huskede, jeg havde set den et sted.
-Nøglen jeg så i hånden på min mor. -Kom.
Tag I bare af sted. Jeg ved stadig ikke, hvad jeg skal gøre med alt det her.
Okay. Som du vil.
Sagde jeg ikke, du skulle blive væk?
Huset lignede det der!
Det siges, at det var beboet af ildtilbedere.
Landsbyboerne siger, at de hørte dæmoniske stemmer.
Dem, der gik derind, gik fra forstanden og blev stumme.
Er der både spøgelser og dæmoner? Hvorfor fortæller de alle de historier?
Fordi historierne virker afskrækkende. De er uhyggelige.
Så med en effektfuld historie, kan stedet holdes hemmeligt uden beskyttelse.
Netop.
-Der er døren. -Tegnene.
Ingen har været her i årevis.
Se der.
Der er noget, jeg vil sige.
Vær ikke bange for spøgelseshistorierne. Jeg beskytter dig.
Her.
-Hvad er det? -Den så vi i huset ved stranden.
-Gjorde du det? -Det ved jeg ikke.
Jeg tror, den udsender en slags frekvens.
Skærmen må betyde noget.
Jeg tror, det er den krypterede kommunikation, Serdar talte om.
Den stopper, når du nærmer dig.
Vi er på rette vej. Lad os gå ind her.
Hvor er Aden?
-Du skal gå din vej. -Kom nu.
-Jeg passer på Aden. -Aden!
Okay, klap i. Aden er her. Hun er i sikkerhed.
-Jeg skal se hende. -Jeg beskytter hende.
Hvad foregår der?
Jeg ved, du ikke kan lide det, men jeg er nødt til at være her.
Jeg skal beskytte Aden. Jeg lader ingen af jer være alene.
Er der sket noget?
Nej, nej.
Det er længe siden, jeg har set dig sådan. Jeg er bare overrasket.
Hvad mener du?
Set dig være dig.
Dit virkelige jeg.
Tak, forresten.
Du forsvarede mig mod Erhan forleden. Tak.
-Men hvorfor? -Du havde ingen beviser eller noget.
Du valgte at stole på mig.
Nej, ikke det. Jeg mener, hvorfor…
Der var gået fem år.
Hvorfor vendte du tilbage til mig efter alle de år?
Du var i en lortesituation
og var indblandet i alt det her, så hvorfor kom du tilbage til mig?
Jeg kan virkelig ikke forstå det. Hvorfor kom du til mig igen? Hvorfor?
Hun elskede mig.
Hvem?
Aden.
Børn spørger ikke, hvem du er, hvilke fejl du har lavet, hvor du kom fra.
De krammer dig bare.
Jeg lærte nok noget af hende.
Derfor turde jeg komme til dig. Undskyld.
Og…
hvis jeg ikke var rejst for otte år siden, hvis vi ikke havde været adskilt,
hvis jeg havde holdt om dig,
kunne alt det her så være undgået?
Du forstår det ikke.
Hvorfor skulle jeg ikke det?
Fordi din familie altid har elsket dig.
Nu kender vi grunden til de historier.
Det er det samme bassin som det i Kasımiye.
Alt det, der findes i universet, har en projektion.
En modpol, et spejlbillede.
Kvinde og mand. Ild og vand.
Fortiden og fremtiden. Solen og Månen.
Over og under i livet.
Det ene kan ikke eksistere uden det andet.
Hvis man kender de antikke symbolers betydning,
hvis man internaliserer dem dybt i sig selv, kan man kontrollere dem.
Man kan skabe mirakler.
Vi kendte faktisk de symbolers betydning.
Selvom vi ikke ved det, giver vi dem videre gennem generationer.
Det er en del af vores kollektive bevidsthed, indkodet i vores gener.
De skjulte noget her.
Kan du huske, da du var vred på din far? Han holdt Erhan og ulykken hemmeligt.
Ja. Jeg talte ikke til ham i flere måneder.
Jeg forstod det ikke dengang.
Altså, fordi for dig… Han ville smadre alt, hvis noget gjorde dig fortræd.
Jeg forstod ikke, hvorfor du var ked af det.
Min far udnyttede mig.
For at nå frem til Atiye.
For at få den kvinde han elskede, min mor.
Og jeg gjorde alt det, han bad om.
Jeg lod ham gøre det. I håbet om at opnå hans kærlighed.
Og så kom hun.
Hvem?
Min mor.
Goddag.
-Ja? -Du er vist lige flyttet ind.
Ja, men jeg er en dårlig nabo. Undskyld.
Jeg kendte din familie. Altså, familien der boede her før.
Du er datteren, ikke også?
Jo.
-Kendte du dem virkelig? -Ja, selvfølgelig.
Du har din mors øjne.
-Må jeg komme ind? -Naturligvis, værsgo.
Her er så mange minder, ikke?
Det får en til at huske, at alle har et sted i denne verden.
At alle faktisk udfylder deres rolle.
Der er ingen Abel uden Kain, ingen dag uden nat, ingen Eva uden Lilith.
Det kan der ikke være, vel?
Undskyld, jeg spurgte ikke. Vil du have noget at drikke?
Gerne lidt vand.
-Fint. -Tak.
Du skal ikke græde, min pige.
Min kæreste, min Umut.
Frue?
Vores datters hemmelighed, Göbekli Tepes hemmelighed, er her.
Her i vores hænder.
-Er du okay? -Horus.
Horus? Som horusøjet?
Det øje Aden tegnede midt i symbolet.
Horusøjet er en slags guddommelig dommer, der våger over verden.
Det blinker ikke. Det sover ikke.
Et øje er blåt, som Månen. Det andet er gult, som Solen.
Du sagde, at Aden skal tage en beslutning, ikke?
Som Horus. Den guddommelige dommer.
Profetien siger, at nogen skal komme, og at en ny æra vil begynde.
Som Horus, skal hun tage en beslutning.
Vores datter bærer på Horus' sjæl og har overtaget hans pligt.
Hendes valg vil starte den nye cyklus.
Aden har evnen til at lade verden gå under, hvis hun vil.
De kidnappede vores datter for at udføre det, de ikke kunne gøre før.
Så jeg dræbte min datter for at stoppe undergangen?
Vi skal finde ud af hvornår og hvordan, profetien går i opfyldelse.
Hvis vi tager den her med til det rette sted, finder vi svarene.
Der er intet tilbage i denne verden at redde for kærlighedens skyld.
Det er på tide at tilintetgøre alt og starte et nyt liv.
Altså…
Jeg ved det godt. Bare bliv vred, råb ad mig. Jeg holdt alt det hemmeligt.
Hvad ved jeg… Min mor sagde, vi ville være en familie.
Det gør mig virkelig ondt.
Det gør mig ondt, at du var så alene med det, og jeg ikke kunne støtte dig.
Undskyld.
Kun du kan hjælpe os, Umut.
Hvornår går profetien i opfyldelse? Din slægt har svaret.
Min familie var den urgamle kundskabs vogtere.
Det er jeg også.
Og nu er alt…
…tilbage på sin plads.
Din familie er her, i denne arv.
Der var en grund til, at din familie holdt informationen skjult.
Hemmelighederne er destruktive i de forkerte hænder.
Det er det, vi prøver at forhindre.
Hallo, far?
Hallo? Erhan?
-Jeg fik Serdars retsmedicinske rapport. -Ja?
De fandt morderens DNA på liget.
Det matcher ikke med noget andet i systemet, men…
Morderen er Ozan.
-Okay, far. Tak. -Vent. Der er en ting mere.
Ja?
De fandt en anden persons DNA på liget. En kvindes DNA.
-En død kvinde. -Hvem er det?
Serdars kone som døde for mange år siden. Melek Yılmaz.
Tak, far.
Hvad er der sket?
Serdars kone, Melek, er i live.
Hvad?
De fandt to forskellige DNA på Serdars lig. Ozans og Meleks.
Jeg må ringe til Cansu.
Hun tager den ikke.
-Kom, vi går. -Ja.
Jeg giver besked, når jeg ved det. Bare rolig.
Jeg kigger oppe ovenpå.
Cansu?
Har du det godt?
Jeg gør det! Gå væk! Jeg sværger på, at jeg gør det!
Kom ikke tættere på.
Ozan!
Adens tid er snart slut. Vi tager hende med os.
-Tag dig sammen! -Nej!
-Tag det nu roligt, Ozan. -Gå væk!
Gå væk! Jeg gør det, mor. Jeg sagde, jeg ville gøre hvad som helst.
-Min søn. -Mor.
Lad være.
Jeg beder dig.
Er jeg virkelig din søn?
Se mig. Hvad er jeg? Er det her mig, mor?
Det her er ikke dig, Ozan.
Giv mig pistolen.
Jeg gør det. Tving mig ikke til det her. Få mig ikke til at gøre det igen.
Lad nu være.
-Træd ikke nærmere. -Mit barn.
-Bliv der! -Jeg bønfalder dig.
-Gå væk! -Lad være.
Mor!
Jeg har aldrig haft et liv.
Aden får personer, som elsker hende, hendes familie.
-Ozan. -Jeg ville jo gøre hvad som helst.
Jeg gør det.
-Lad nu være, min søn. -Jeg gør det.
Vi gør alting godt igen. Tro mig.
Mit barn.
Mit barn, min kæreste.
Gør det ikke, mit barn. Lad være.
Du ved, hvad Aden er nødt til at gøre. Det er vigtigere end alle os.
Ozan!
Tag fat i min hånd!
Tag fat i min hånd.
-Hold ud, jeg hiver dig op. -Aden!
Ozan!
Det skal nok gå.
-Hiv dig selv op. -Du skal leve. Du er Adens far.
Gør hende glad. Lad hende ikke være alene.
Få hende til at smile. Lad hende ikke være alene.
Ozan!
Tekster af: Sheila N. Hasahya