EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Telefonen hennes ligger i bilen. Det er ingen andre spor etter dem.
Vi følger stien, men hvor leder den?
Jeg spurte folkene mine og landsbyboerne. Ingen så dem.
-Erhan, burde vi ringe politiet? -Atiye har forsvunnet før.
Det er spesielt, som Nemrut og Göbekli Tepe. De må være her av en grunn.
Atiye må følge en ledetråd om profetien.
De urgamle trodde at profeten Esekiel utførte et gjenoppstandelsesmirakel her.
De kom hit for å dø fordi de trodde at de ville få gjenoppstå.
Jeg skal finne treet og redde familien min.
Men først må vi løse mysteriet ved dette stedet.
Vil du gi oss et svar nå? Vi må finne det treet med en gang.
Stjernene havner snart i rekke. Du vet hva som er over.
Nå må du se det som er under.
Jeg husker deg. Jeg husker deg fra tusenvis av år siden.
Øyeblikket vi mistet hverandre, vannets hjerteslag stoppet.
Elver slutter å renne. Frø sluttet å spire i jordens livmor.
Kom igjen, kjære, vi følger den.
Øyeblikket der vi ble separert, er øyeblikket vi glemte hverandre.
Det var da jorden snudde seg mot oss.
Sinnene våre tok over...
og stilnet hjertene våre. Det var da frukten vår døde.
Vi glemte hvem vi var. Vi glemte at vi er en.
Øyeblikket vi husker hverandre er øyeblikket vi blir gjenforent.
Det blir øyeblikket da vi går tilbake til begynnelsen av et tidløst sted.
Slenget tok oss hit.
Nå er vi på egen hånd.
Vi kan finne treet, du og jeg, selv om det er vanskelig.
Kom igjen, vi går.
-Logget du disse? -Ja.
INGEN KAMERAR UTGRAVNINGSPLASS, INGEN ADGANG
Velkommen.
-Cansu, sant? -Ja.
Denne veien.
Hva? Dro hun med Ozan? Nei, det visste jeg ikke.
Hvorfor stoppet du dem ikke mor?
Okay. Greit, jeg sier fra. Okay.
Ha det.
Vi blir ikke kvitt fyren!
Cansu?
-Bror. -Velkommen.
-Takk. Hvordan går det? -Bare bra.
-Noen nyheter? -Nei, men jeg finner dem.
Dette er Umut.
-Hyggelig å treffe deg. -Hei, hyggelig.
Hvorfor er du så sint?
Visste du at Atiye dro med Ozan?
Cansu! Etter alt som har skjedd med den fyren…
Hvorfor sa du ikke noe?
Om hun er med han, må det være en grunn. Det er jo Atiye.
Jeg skjønner det, men hvorfor er jeg den siste til å vite ting om min familie?
Hvordan skal jeg vite det?
Sett deg. Ta en kaffe.
-Jeg kan lage. Dibek kaffe? -Ja, takk.
-Vil du ha? -Ja, takk.
Aden og Atiye er borte. Jeg er bekymret.
Ikke tank på Aden. Kom tilbake til Istanbul.
Jeg har allerede sendt noen etter jenta. Okay? Jeg tar meg av det.
-Jeg er bekymret for Aden. -Hvorfor? Savner du henne?
Jeg kommer ikke tilbake uten henne. Okay?
Okay, Ozan. Jeg sa jeg tar meg av det. Jeg legger på.
Alt er det samme.
Det er ikke noe tegn på liv.
Men la oss ikke miste håpet. Vi finner det treet.
Har vi ikke vært her allerede?
Vi går i sirkler.
Vet du veien?
Unnskyld. Jeg skulle hørt på deg helt fra starten.
Erhan. Se på dette.
Alle kartene over Dara, og spesielt de mytologiske,
oppbevares i Mardin Museum. Skal vi dra dit? Kanskje vi finner noe.
Men hvilke kart, hvilken tidsalder? Vi har ikke peiling.
Faktisk… Vent litt.
Husker du? Tanten din snakket om et tre.
Ja. Treet Simurgh bodde på.
Ja. I følge legenden, hver gang Simurgh fløy av sted,
spredde den frø fra Livets tre gjennom verden.
Det var slik planter slo rot og spiret.
"Med det første frøet som spiret." Akkurat som i profetien.
Den slangen hjalp meg å finne meg selv.
Jeg ble redd da jeg først så den. Men nå forstår jeg.
Jeg er glad den guidet meg. Jeg kom ut av hullet jeg bodde i takket være slangen.
Kanskje den hjelper å forene oss nå.
Er du fortsatt redd?
-Cansu, jeg... -Hvor er søsteren min og niesen min?
Jeg vet ikke. De forlot meg på siden av veien.
Om du ikke vet, kom deg vekk.
Cansu!
Simurgh brenner seg selv hvert 1,700 år og stiger fra sin egen aske.
Det er faktisk en annen livssyklus. Jeg studerte det på universitetet.
Her er en annen interessant historie. Den persiske keiseren Zal
får vite at kona vill dø i barsel og spør Simurgh etter hjelp.
Med dens hjelp overlever både kona og barnet.
På tale om persere…
Vi så det noe sted. Det er et persiske navn for Livets tre.
Vent litt...
-Var det her inne? -Ja.
Du burde være her. Det må være her et sted.
"Gaokerena, det som gir liv til døde med sevjen."
Gaokerena. Det er kanskje dette!
Om vi ser på persiske kart fra den perioden, finner vi kanskje treet.
Jeg tror du har rett.
Selim, kjenner du noen på Mardin Museum?
Selim! Kjenner du noen på Mardin Museum?
-Ja, det gjør jeg. -Kan du ringe dem?
Jeg kan ringe, men på denne tiden...
Bare ring. Si at vi kommer dit. Vi har ingen tid å miste.
Ja, det kan være dette. Gaokerena…
Okay.
Kan du vente litt, er du snill?
-Kan du flytte deg? -Cansu, vær så snill.
Jeg tror ikke på deg. Du kan ikke fikse dette. Det er over.
Cansu!
Jeg kom for Aden. Jeg kjenner Aden bedre en dere alle. Jeg kom for å hjelpe.
Hva gjør du her? Hvor er Atiye og Aden?
-Vent. -Jeg vet ikke.
Jeg vet dere dro sammen. Hvor er de?
De forlot meg ved veien.
-Slipp det. -Hva gjør du med den fyren?
-Erhan. -Jeg vet ikke. Helt ærlig.
-Om du lyver… -Jeg vet virkelig ikke.
Kom igjen, vi må dra.
Som du kan se, er det ingen som vil ha hjelpen din her.
Dra til helvete.
Bestemoren min hjalp meg å finne min indre stemme.
Jeg kan lære deg det, om du vil.
Lytte til den dypeste stillheten.
Om du lytter tålmodig, vil den svare deg. Så lenge du lytter.
Selv jorden har en lyd. Har sitt eget unike språk.
Om du snakker det språket, har det mye å fortelle deg.
Retur til naturen. Returen betyr å finne lykken.
Om du returnerer til det holder det alltid armene åpne.
Kom hit.
-Velkommen. -Takk.
Kan jeg tilby litt te?
Vi kan ikke la dere ta ut kart fra museet fordi de er originaler.
Denne veien til arkivene.
Vent et øyeblikk.
ARKIV
Hr. Ahmet?
Hva skjedde, sir?
Vent et øyeblikk.
Hr. Ahmet?
Noen stikker herfra!
Erhan!
Han kom seg unna.
-Takk. -Vær så god.
-Hvor er han? -Hva skjer?
Hvor er Ozan?
-Jeg vet ikke. -Er han inne?
Jeg vet ikke!
Ozan!
Kartene ble stjålet. Erhan tror Ozan gjorde det.
-Erhan, hva gjør du? -Jeg skal finne ham!
-Hvordan? Lete på alle gater? -Om jeg må!
-Han gjorde det ikke. -Hva?
-Hva mener du? Hvordan vet du det? -Jeg bare vet. Jeg føler det.
Ozan elsker Aden og vil ikke gjøre noe for å skade henne.
Vet du om noe? Si det.
Ser dere etter dette?
Husk å se dere rundt.
-Forsiktig med de rundt deg. -Selim?
Vil du kunne finne Aden med disse?
Stjernene skinner
Øynene dine er trøtte
Du lukker dine vakre øyne
Mitt vakre barn
Vennen din dro. Hun dro hjem.
Fant du noe på kartet?
Du er akkurat som faren din.
Han fortalte meg det samme da jeg så ham sist.
"Husk å se deg rundt, Erhan. Vær forsiktig med de rundt deg."
Han snakket mye om deg.
Han sa, "Vi er ensomme fedre. Ingen andre forstår oss."
Han sa du ikke hadde noen gode minner. Hva du enn har vært gjennom.
Han ble sint på seg selv fordi han ikke var en god far.
Han elsket deg høyt, dypt nede.
Hver gang han nevnte det… Syntes jeg synd på meg selv, også.
Jeg tenkte på det jeg gikk glipp av med datteren min.
Hennes første steg...
Hennes første ord...
Gråten, latteren… Klemmene hennes, leken...
Kjærligheten hennes.
Du stjal alt det fra meg.
Du får aldri komme i nærheten av min familie igjen.
Hvordan tenkte jeg ikke på det?
-Hva er det? Fant du noe? -Kartet.
Erhan?
Husker du hva vi snakket om?
Selim.
Det var en feil å miste kartene, men det var smart å ta bilder av dem.
Så, om du vil høre til et sted, om du vil bli beskyttet av noen,
kan du ikke skuffe dem.
Kan du?
Vel…
Du fortjener en ny sjanse, men dette er den siste.
I dag vil det første frøet spire, døren til livet vil åpnes.
Du skaper historie, den første arkeologen som oppdager det. Er ikke det fint?
-Hent jenta. -Ta det rolig, frue.
Faktisk, himmelkartet…
Jeg mener... Det viser stjernene og plantenes posisjoner.
De laget en kode ved å legge disse to kartene over hverandre.
Det er veldig smart.
Det vi trenger å gjøre nå er å finne Sirius' projeksjon på kartet over Dara.
-Vil Sirius hjelpe oss med å finne Aden? -Ja. De har ikke gått vill.
Atiye er på en ny reise. Sirius har guidet dem før.
Om jeg finner Sirius' projeksjon på dette kartet kan jeg finne treet.
Polaris.
Antares.
Sirius. Her er det.
-Er dette stedet? -Det er der det er.
Det er Mitra. Nære Mitra.
Ja, jeg tror vi har funnet det.
Kom igjen, vi drar.
Ta det rolig.
Slipp meg inn vær så snill.
Hendene dine er iskalde.
Føler du deg bedre? Kom igjen, opp igjen. Vi går.
Uansett hva som kreves, skal jeg finne treet og redde deg.
Kom igjen, kjære. Ta hånden min.
Kom igjen.
Vi klarer det. Vi kan finne treet.
Vi kan komme oss ut herfra. Okay? Hold fast. Du må guide meg.
Det må være her et sted.
Atiye!
Erhan?
Atiye!
Erhan?
Hold fast, vær så snill. Pappa roper på oss.
Kom igjen. Kom.
Atiye!
-Atiye! -Erhan!
Atiye!
Treet!
Treet.
Aden. Vi fant treet.
Vi fant deg.
Vis oss ditt mirakel!
Aden.
Aden. Kjære.
Kom igjen, kjære. Våkne.
Atiye!
Jeg så dem. Jeg så dem!
De er der borte! Atiye!
Atiye.
Hun puster.
Aden. Går det bra?
Atiye.
Våkne.
Atiye.
Mor!
Mor.
Tekst: Mia Borgersen