‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Ai simțit vreodată ‎că ești blocat în purgatoriu?
‎Nici de o parte, nici de alta.
‎În plin necunoscut.
‎Ai fost vreodată la limită?
‎POPULAȚIE: 218.150 ‎ALTITUDINE: 1.083
‎Eu am trecut pragul.
‎Am lăsat în urmă porțile ‎deschise diverselor oportunități.
‎Am cunoscut oameni.
‎Unii mi-au devenit prieteni.
‎Iar alții…
‎…dușmani.
‎Am fost de multe ori la limită.
‎Ca un șarpe care își schimbă pielea, ‎ca o pasăre ridicată din propria cenușă,
‎m-am transformat și m-am dezvoltat.
‎Acum sunt din nou la limită.
‎O nouă viață mă așteaptă.
‎Știu că cel mai mare mister e fiica mea.
‎Spune-mi despre fiica mea, Ozan.
‎Cu ce te pot ajuta?
‎Vreau să știu să o protejez.
‎Ai văzut ce a văzut Aden, nu?
‎De asta ai venit.
‎M-am simțit în prezența unui necunoscut.
‎Uite ce e.
‎Aden știe multe.
‎Multe experiențe de viață…
‎Göbekli Tepe…
‎Dacă deja știi
‎și spui că o aperi de mine,
‎spune-mi cum s-a putut întâmpla așa ceva?
‎Cum am fost capabilă?
‎Stai. Plec eu.
‎Alo, Erhan?
‎Am ajuns cu Umut la Mardin. ‎Am vrut să te anunț.
‎Vom vedea ce e cu înregistrarea.
‎Bine.
‎Eu sunt la Ozan. Vreau să mai vorbim.
‎Nu spui nimic?
‎Am venit pentru fata noastră.
‎OK.
‎Ai grijă de tine.
‎Și tu.
‎Am o teorie despre Göbekli Tepe. ‎Vrei să o afli?
‎Spune-mi!
‎Știi pietrele mov din peștera subterană?
‎Conform unor studii,
‎sunt folosite ‎pentru a deschide al treilea ochi.
‎Nu e o teorie arheologică, e clar.
‎Dar multe resurse spun ‎că cei care au construit Göbekli Tepe
‎au avut o percepție superioară.
‎Ia uite câte știi!
‎Se spune și că aveau ‎o legătură specială cu natura
‎și puteri telepatice.
‎Faci acei ochi pe mărgele cu un motiv.
‎Nu știu. Poate nu eu îi desenez.
‎Viziunile lui Atiye, visele mele,
‎al treilea ochi, ‎glanda pineală, a șasea chakră…
‎Sunt cuvinte care spun același lucru.
‎Mergem?
‎Nota de plată, vă rog!
‎La cât deschid la Mor Hananyo?
‎Asta e. Nu mai am nimic de spus.
‎Nu poate fi tot ce știi.
‎Nimeni nu răpește un copil pentru atât.
‎Și îl crește ani de zile.
‎Eu asta am făcut.
‎De ce? Cum te-au convins?
‎Tu
‎chiar nu înțelegi puterea lui Aden.
‎Ea caută ceva, nu?
‎Un răspuns la o întrebare sau un mister.
‎Ce dorește fiica mea?
‎Te vrea pe tine, Atiye.
‎De când am ținut-o prima oară în brațe,
‎am stat lângă ea, mai ales noaptea.
‎Nu putea să doarmă.
‎Am făcut tot ca la carte și nu dormea.
‎Mi-am dat seama că o deranja ce visa.
‎Încet, i-a trecut. Știi cum?
‎A început să deseneze ‎simbolul pe care îl desenezi și tu.
‎Cred
‎că o poți călăuzi.
‎Aden?
‎Aden, unde ești?
‎E locul pomenit în înregistrare.
‎Aici s-a întâmplat ceva.
‎Destul de important ‎cât oamenii să țină minte.
‎- Ce anume? ‎- Nu știu.
‎Templul e parte a culturii mesopotamiene.
‎Templul Soarelui.
‎A devenit apoi cetate romană.
‎Iar acum e mânăstire asiriană.
‎Să mergem prin curtea aceea!
‎Simbolul te-a dus la Göbekli Tepe.
‎Vrei un răspuns ‎la ceva vechi de 12.000 de ani.
‎Nu?
‎Poate că Aden caută ceva similar.
‎Mergem?
‎Totul a început acolo.
‎La temple.
‎Nu înțeleg.
‎Cum poate o mamă ‎să-i facă asta fiicei sale?
‎Cred că e o pasăre, dar acolo?
‎Probabil o capră.
‎Cred că sunt animalele din Arca lui Noe.
‎Desigur! ‎Cele care au supraviețuit potopului.
‎Interesant.
‎Acest loc este din secolul al cincilea.
‎Cine știe câte au văzut aceste ziduri?
‎Cred că se pricep să țină secrete.
‎Eram convins că găsim ceva. ‎Era ultima noastră șansă.
‎Cred că este ceva.
‎S-ar putea să ne fie de folos.
‎Vino cu mine!
‎A fost odată ca niciodată ‎o pasăre uriașă pe nume Simurgh,
‎care trăia în Copacul vieții.
‎Pasărea era atât de bătrână,
‎încât văzuse distrugerea ‎și renașterea omenirii de trei ori.
‎Simurgh deținea ‎toată cunoașterea universului.
‎Durerea și trauma ‎se transmit altor generații.
‎Le simți fără să le fi trăit.
‎Aden deține durerea și cunoașterea.
‎Poate că de asta se chinuie.
‎Plătim pentru păcatele ‎celor care trebuie să ne protejeze.
‎Nu e ciudat?
‎Ozan, tatăl tău a greșit mult.
‎Dar își urmărea visul.
‎Voia să fie cu mama ta.
‎A căutat-o în alte dimensiuni. ‎A vrut să fiți împreună.
‎A regretat ce a făcut.
‎Într-o bună zi, un stol de păsări ‎a purces în căutarea lui Simurgh.
‎După multe încercări, au ajuns la un lac.
‎Iar acolo…
‎Și-au văzut propriile reflexii.
‎Și au înțeles
‎că nu Simurgh era pasărea sacră,
‎ci ele.
‎Înțelepciunea nu era în alții, ci în ele.
‎Adevărata călătorie e cea ‎în care înțelegi că toți suntem la fel.
‎Povestea lui Simurgh e minunată.
‎Bun venit, Umut.
‎Mătușă!
‎Mă bucur că am venit.
‎- Mi-a fost dor de tine, draga mea. ‎- Și mie de tine.
‎- Bună! ‎- Mătușa mea.
‎- Bun venit, fiule! ‎- Erhan, un prieten.
‎De ce nu mi-ai spus că e mătușa ta?
‎Nu e, de fapt. Dar ea m-a crescut.
‎Mulțumesc.
‎Există o femeie.
‎De când ai cunoscut-o, ‎ți-a dat viața peste cap.
‎- Mulțumesc pentru poveste. ‎- Mulțumesc.
‎Am venit să te întrebăm ceva.
‎În Templul Soarelui s-a întâmplat ceva.
‎Știi despre ce e vorba?
‎Te referi la masacru?
‎Masacru?
‎Nu e pomenit în cărțile de istorie.
‎Într-adevăr.
‎A fost ținut ascuns omenirii.
‎Știu de el doar cei născuți
‎și trăiți aici,
‎cărora mamele le-au spus povești seara.
‎Îmi aduc aminte.
‎Mi-ai spus și mie o poveste.
‎O poveste înfricoșătoare.
‎Nu mi-a plăcut. Am avut coșmaruri.
‎Dar acum? Vrei să o auzi?
‎Vrem.
‎Da.
‎Unele povești ‎nu sunt menite să sperie copiii.
‎Ci să le rămână în minte și în suflet,
‎ca să întrebe de ele ‎când sunt mari și e momentul potrivit.
‎Masacrul a fost acum mii de ani.
‎Când aici era Mesopotamia.
‎Cei mai luminați oameni din Mesopotamia,
‎adepții înțelepciunii și cunoașterii, ‎au fost măcelăriți.
‎Erau din același neam ‎cu cei din Göbekli Tepe.
‎De ce au fost uciși?
‎Pentru că erau ocrotitori.
‎Apărau secretele străvechi, de generații.
‎Secrete străvechi cu rădăcini adânci aici.
‎Au fost uciși de cei care le voiau.
‎Ei există de mii de ani.
‎Pentru că și secretele există.
‎De când e lumea.
‎Secretele sunt atât de puternice,
‎încât cei care le vor își pierd direcția.
‎Vor fi mereu oameni ‎care vor muri apărându-le
‎și oameni care vor ucide pentru ele.
‎Așa va fi mereu.
‎Știi în numele cui acționau ‎cei care au comis masacrul?
‎Sau de ce l-au comis?
‎Nu au furat de la ocrotitori ‎doar cunoașterea străveche.
‎Ci și limba pe care o vorbeau.
‎Ea te-a învățat limba ocrotitorilor?
‎Da…
‎Ea m-a ajutat și a învățat cu mine,
‎dar am simțit mereu că știu deja.
‎Mătușă, ceva nu se leagă.
‎Am ascultat de multe ori
‎și nu pare că vorbesc despre ceva vechi.
‎Ai ascultat și tu. Ce crezi?
‎E ceva ce nu ne spui?
‎Ai spus că mi-ai povestit
‎ca să te întreb la momentul potrivit.
‎Nu s-a întâmplat acum mii de ani, nu?
‎Și tu ai rol de ocrotitor, Umut.
‎Și mama ta la fel.
‎Cum adică am rol de ocrotitor?
‎Înregistrarea nu vorbește
‎despre un masacru de acum mii de ani.
‎Ci despre o nenorocire ‎de când erai tu mică.
‎Nu înțeleg, mătușă.
‎Părinții ei au fost uciși, nu?
‎Dar mi-ai spus că au plecat!
‎Că m-au abandonat și duși au fost.
‎Da. Voiam să te protejez.
‎Familia mamei tale ‎avea ceva important de făcut, Umut.
‎Să apere informațiile străvechi.
‎Tatăl tău i s-a alăturat.
‎Dar întreaga familie i-a fost ucisă.
‎Secretele au fost prăduite.
‎Doar tu ai supraviețuit ‎acelei triste zile.
‎Toate visele mele…
‎Toate coșmarurile…
‎Teoriile prin care încercam să înțeleg…
‎Toți au crezut că sunt nebună!
‎Acesta e motivul?
‎Ce e asta?
‎Cheia de la casa ta natală.
‎Du-te acasă, Umut! ‎Vei găsi răspunsurile acolo.
‎Umut!
‎Scuze.
‎Am crezut că nu e nimeni.
‎- Nu vreau să te deranjez. ‎- Vino!
‎Bea și tu ceva, dacă tot ai venit.
‎OK.
‎Scuze.
‎Ce ar trebui să fac acum?
‎Adică…
‎Să aflu cine mi-a ucis părinții?
‎Sau să înțeleg acea cunoaștere străveche,
‎pentru că am misiune importantă?
‎Să apăr ce am? Ce să fac?
‎Nu te-ai dus la Göbekli Tepe ‎ca să-ți urmezi visele?
‎Era să mori acolo.
‎Dar nu ai renunțat.
‎Ești o femeie puternică.
‎Chiar crezi?
‎Că sunt puternică?
‎Nu contează ce cred eu.
‎Contează ce crezi tu. Ce simți.
‎Sufletul tău știe.
‎Îmi cer scuze.
‎- E în regulă. ‎- Eu…
‎- Stai! Nu pleca! ‎- Oare ce fac?
‎E în regulă.
‎Îmi pare rău…
‎- Vorbeai despre vise și… ‎- E în regulă.
‎Îmi pare rău.
‎Poate e un nou început pentru tine.
‎Începutul unei noi vieți.
‎Interpretează așa.
‎Ozan?
‎Mamă, apropo de mersul la Göbekli Tepe…
‎O pot convinge pe Atiye. ‎Are încredere în mine.
‎- Bine. ‎- ‎Să trec la etapa următoare?
‎Da.
‎Bine.
‎Mamă, vreau să te mai întreb ceva.
‎Această…
‎Pot reveni, mamă?
‎Ce tupeu ai! Iar ești aici!
‎Nu înțeleg.
‎Văd ce face Aden și plec.
‎Pleci? Du-te odată!
‎Sunt obișnuită.
‎Asta faci.
‎Mă întrebam…
‎Ce s-a întâmplat? Te-a lăsat curajul?
‎N-ai putut da ochii cu mine?
‎A fost mai ușor să fugi.
‎Ce ai venit să-mi spui acum trei ani?
‎- Ce am spus? ‎- Taci!
‎Ce ai spus? Ai venit cu flori.
‎Ai spus să-ți mai dau o șansă. ‎Că ești bărbat.
‎Ești pe dracu'!
‎Ți-am mai dat o șansă.
‎A mia oară.
‎Cred că sunt tare proastă, nu?
‎Proasta naibii ce sunt!
‎Ce te uiți așa la mine?
‎Nu mă uit.
‎N-ai voie să te uiți. Sau să răspunzi.
‎Doar să asculți. Ai înțeles?
‎Eu plec. Nu-mi pasă de tine. ‎Mi-am luat bilet.
‎- Da? ‎- Da. Te miră?
‎Nu. Pe tine?
‎- Din cauza cui l-am luat? ‎- A cui?
‎- Cine a fost? ‎- Eu?
‎Bineînțeles.
‎Mi-e greață de tine și de minciunile tale.
‎M-am săturat să aștept și să sper.
‎Că te vei schimba și vei fi bărbat. ‎Nu vei fi nimic. Ești un nimic, pricepi?
‎Crezi că suntem foarte diferiți?
‎Suntem diferiți?
‎Ce vrei să spui, Ozan?
‎Când e greu, ce faci?
‎Cine fuge acum?
‎Ozan.
‎Cară-te de aici!
‎Bine.
‎Vorbește cu Seher.
‎Cu Seher?
‎Aden vorbește cu Seher?
‎Și mătușa m-a călăuzit.
‎Acum, ne cheamă la ea.
‎Trebuie să răspundem.
‎În regulă.
‎Eu ce trebuie să fac?
‎Stai jos!
‎Mamă!
‎Lasă-mă să te privesc!
‎A trecut foarte mult timp.
‎Orice mamă vrea ca fiica ei ‎să fie mai bună.
‎Tu ești mai bună decât mine.
‎Iar Atiye, mai bună decât tine.
‎Cea mică…
‎Ea va schimba lumea.
‎Copilul
‎este oglinda familiei.
‎Ești gata să-ți asumi responsabilitatea?
‎Sunt gata, bunică.
‎Atunci, e timpul să știi.
‎Tu ai comis păcatul originar.
‎Iar pământul a început să se usuce.
‎S-au distrus legături.
‎Noi am fost distruse.
‎Acum…
‎începe tămăduirea.
‎Du-te și găsește-ne rădăcinile!
‎La momentul potrivit,
‎rădăcinile își vor spune povestea.
‎Simbolul…
‎A apărut din nou.
‎- Atiye. ‎- Mamă?
‎Găsește sămânța care încolțește.
‎Ea mi-a spus ce să faci.
‎Cine?
‎Seher. Mi-a șoptit la ureche. ‎Mi-a spus să mergem acolo.
‎La momentul potrivit,
‎o nouă lume va răsări ‎din sămânța care încolțește.
‎Bunica spune să mergi la poalele dealului.
‎La copacul din Göbekli Tepe?
‎Ce e?
‎Cineva în care nu am încredere ‎a spus același lucru.
‎Scuze, trebuie să răspund. Tu du-te!
‎Alo?
‎Mi-e foarte dor de tine.
‎Ai fost mereu busola mea.
‎Mi-ai arătat direcția când m-am pierdut.
‎Am încredere deplină în tine.
‎Și te iubesc foarte mult.
‎Și eu te iubesc.
‎Profeția vorbește ‎de o sămânță care încolțește…
‎Da…
‎Cred că e copacul din Göbekli Tepe.
‎Foarte bine.
‎Foarte bine?
‎Dacă crezi că acolo e, foarte bine.
‎Du-te acum și vin și eu.
‎Așa facem.
‎Ne întâlnim acolo. Pa!
‎Mătușa zice că am stat aici ‎cu părinții, până la trei ani.
‎Eu nu-mi amintesc nimic.
‎Să ne uităm cu atenție.
‎Poate îți amintești ceva.
‎Erhan.
‎Ești un om bun.
‎Ai încredere în Atiye…
‎Mă ajuți…
‎Trebuia să-ți spun mai devreme…
‎Mulțumesc.
‎E ceva acolo.
‎E ceva dedesubt!
‎E ascuns ceva.
‎Trebuie să vedem ce e.
‎Cansu, ce faci?
‎Vreau să te întreb ceva.
‎Ești mama mea de mult. Mă cunoști, sper.
‎Spune-mi, fug eu de greutăți?
‎Nu, deloc.
‎- Ai făcut masteratul la Londra. ‎- Acolo a fost vorba de școală.
‎Cea mai bună școală de modă e acolo.
‎Desigur.
‎Desigur, draga mea.
‎A fost acum șapte-opt ani. ‎După ce s-a întâmplat cu Atiye.
‎Ai lăsat un mesaj video și ai plecat.
‎Și crezi că mi-a fost ușor? ‎Nu a fost ușor să-i spun tot surorii mele.
‎Acum, nu aș mai face așa ceva.
‎Desigur. Niciodată!
‎Mai e ceva.
‎Când Aden a dispărut, ‎ai plecat și ai lăsat tot.
‎Te-ai stabilit în cealaltă parte a lumii.
‎Acum pleci iar.
‎Crezi că fug, nu?
‎Am făcut ceai.
‎Haide!
‎Din cauza problemelor mele, ‎am uitat de sora mea.
‎Sunt bine, acasă, sănătoși?
‎Au plecat, Cansu.
‎Unde?
‎La Göbekli Tepe.
‎De ce?
‎Trebuia să meargă, dar…
‎Dar ce?
‎Mamă, nu mă speria! Ce e?
‎Și eu sunt speriată, Cansu.
‎Nu de călătorie, ‎ci de persoana care e cu ei.
‎Vreau să te întreb ceva despre Serdar.
‎Putea face ceva să te aducă înapoi?
‎Avea alte posibilități?
‎Tatăl tău a făcut totul doar pentru el.
‎Nu pentru mine, nu pentru tine. Pentru el.
‎Iar eu m-am luptat pentru tine mereu.
‎Să vindec rănile lăsate de tatăl tău.
‎Te-am mințit eu vreodată, fiule?
‎- Nu, mamă. ‎- Așa e.
‎Hai să nu ne mai pierdem vremea.
‎Bine.
‎SERDAR YILMAZ ‎06 IANUARIE 1968 - 05 AUGUST 2027
‎MELEK YILMAZ ‎15 NOIEMBRIE 1972 - 12 SEPTEMBRIE 1998
‎Mulțumesc mult.
‎Fără tine,
‎nu mi-aș fi îndeplinit misiunile.
‎Sunt animalele ‎din desenele în relief de la Göbekli Tepe.
‎Uite soarele, nașterea,
‎lumea de dincolo, moartea.
‎Simurgh.
‎Și…
‎Unu, doi, trei, patru, cinci, șase, șapte…
‎Stai puțin!
‎Trei, patru, cinci, șase, șapte.
‎Aceste porți, aceste… E Dara!
‎Copacul nu e în Göbekli Tepe. E în Dara!
‎Trebuie să o sun pe Atiye.
‎Alo?
‎Atiye, am găsit copacul.
‎Și?
‎Nu e în Göbekli Tepe, Atiye.
‎E la Dara, în Mardin.
‎Mulțumesc de informație.
‎Atiye?
‎Ozan, ce vrei de la noi?
‎Știu că tatăl tău a fost rău cu tine.
‎Cred că te-aș fi putut ajuta mai mult.
‎Indiferent în numele cui acționezi acum,
‎motivul persoanei nu e iubirea.
‎Eu te-am iertat.
‎Iartă-mă și tu.
‎Iartă-te pe tine.
‎Încetinește! E și Aden în mașină.
‎- Nu ai văzut? Ai lovit o fată! ‎- Ce?
‎Tatăl tău ne așteaptă la Dara. ‎Ești pregătită?
‎Bun venit la Dara, dle prof. Erhan.
‎Bună, Selim!
‎- Umut, o prietenă. ‎- Încântat! Selim.
‎Cu ce vă pot ajuta? Cum a fost drumul?
‎Bun. Ne grăbim puțin, Selim.
‎Căutam ceva. Un copac.
‎Credem că e în Dara.
‎Vom vedea. Odihniți-vă. ‎Beți din cafeaua faimoasă.
‎- Urmați-mă! ‎- Hai.
‎CETATEA ANTICĂ DARA
‎Unde ești, Erhan?
‎Subtitrarea: Dana Aelenei