EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Har du noen gang følt at du sitter fast i skjærsilden?
Hverken her eller der.
I midten av det ukjente. Har du stått på den terskelen?
BEFOLKNING: 218 150 M.O.H: 1 083
Jeg krysset terskelen.
Jeg gikk gjennom dørene som åpnet til andre muligheter.
Der møtte jeg folk. Noen ble vennene mine.
Og noen ble…
…mine fiender.
Jeg har stått på mange terskler i livet mitt.
Som en slange som skifter ham, som en fugl som reiser seg fra asken,
endret jeg meg, vokste, jeg vokste.
Nå står jeg på en ny terskel igjen. Jeg lar et nytt liv omfavne meg.
Likevel vet jeg at det største mysteriet jeg har møtt på er datteren min.
Fortell meg om datteren min, Ozan.
Hvordan kan jeg hjelpe deg?
Jeg vil lære hvordan jeg kan beskytte henne.
Du så det Aden så, gjorde du ikke?
Det er derfor du er her.
Det var som et øyeblikk delt mellom meg og en fremmed.
Se.
Det er så mye i Adens hode.
All den livserfaringen…
Göbekli Tepe…
Så, om du allerede vet
og du påstår at du har beskyttet datteren min fra meg i alle disse årene,
hvordan kunne noe sånt ha skjedd? Hvordan kunne jeg gjort noe sånt?
Vent. Sitt rolig. Jeg går.
Hallo, Erhan?
Umut og jeg har kommet til Mardin. Vi etterforsker den innspillingen.
Okay. Jeg er hos Ozan. Jeg ville snakke med ham igjen.
Skal du ikke si noe? Jeg er her for datteren min.
Okay. Vær forsiktig.
Du også.
Jeg har en teori om Göbekli Tepe. Vil du høre den?
Fortell.
Du vet de lilla steinene i grotten under jorden?
I følge noen studier ble de steinene brukt til å åpne det tredje øyet.
Det er ikke en veldig arkeologisk teori, så klart.
Mange kilder sier at folkene som bygget Göbekli Tepe
hadde et overlegent klarsyn.
Se hvem jeg snakker med.
De sier til og med at de hadde en utrolig kobling til naturen
og at de hadde telepatiske krefter.
Du lager de øynene på de perlene av en grunn.
Kanskje det ikke er jeg som tegner dem.
Om du tenker på det, Atiyes drømmer, mine drømmer,
det tredje øyet, konglekjertelen, den sjette chakraen...
Faktisk så er de alle ulike ord for den samme tingen, er de ikke?
Skal vi dra?
Kan vi få regningen?
Når åpner Mor Hananyo?
Det er alt. Jeg har ikke noe annet å fortelle.
Dette kan ikke være alt du vet.
Ingen kidnapper et barn basert på så lite informasjon, eller oppdrar dem så lenge.
-Det gjorde jeg. -Hvorfor? Hvordan ble du overbevist?
Du…innser virkelig ikke Adens kraft.
Hun søker, ikke sant? Et svar på et spørsmål, et mysterium.
Hva vil datteren min?
Hun vil ha deg, Atiye.
Helt siden jeg først hold Aden, nesten hver dag,
spesielt på kvelden, ventet jeg ved henne. Fordi hun ikke ville sove.
Selv om vi gjorde alt etter boken, ville hun fortsatt ikke sove.
Men etter en stund skjønte jeg at drømmene hennes plaget henne.
Men så kom hun over det. Vet du hvordan?
Hun begynte å tegne det samme symbolet du tegnet overalt.
Jeg tror...
…du kan guide henne.
Aden?
Hvor er du?
Dette er stedet fra innspillingen. Noe har skjedd her.
Noe viktig nok til å få folk til å snakke.
-Men hva? -Nettopp.
De bygget dette som et tempel i den mesopotamiske perioden. Soltempelet.
Så ble det et romersk slott.
Nå er det et assyrisk kloster.
La oss gå gjennom gårdsplassen.
Dette symbolet tok deg til Göbekli Tepe.
Du sa du så etter svaret på noe som er 12 000 år gammelt.
Aden leter kanskje etter noe liknende.
Skal vi dra dit?
Det er jo der alt begynte. Templene.
Jeg skjønner det ikke. Hvordan kan en mot gjøre noe slikt mot sin datter?
Jeg tror det er en fugl, men hva er det der?
Jeg tror det er en geit. Det må være dyrene på Noas ark.
Så klart! De som kom unna syndefloden.
Interessant.
Dette stedet har stått siden det femte århundret.
Hvem vet hva disse veggene har sett?
Jeg antar at de kan holde på hemmeligheter.
Jeg var sikker på å finne noe her. Dette var vår siste sjanse.
Det er jo faktisk noe. Det kan kanskje brukes.
Bli med meg.
En gang i tiden bodde en stor fugl kalt Simurgh
på toppen av Livets tre.
Denne fuglen var så gammel
at den hadde sett verdens ødeleggelse og gjenfødelse tre ganger.
Simurgh bar all kunnskapen i universet i hodet.
Smerte og traumer blir videreført gjennom generasjonene.
Du kan føle det.
Aden bærer smerten fra tidligere generasjoner, i tillegg til kunnskapen.
Kanskje det er det hun prøver å ta tak i.
Vi betaler for syndene til folkene som skal beskytte oss, som oppdrar oss.
Faren din gjorde noen store feil.
Men han jaget en drøm. Å gjenforenes med din mor.
Han lette etter henne i andre dimensjoner også. Han ville gjenforene alle.
Men han angret det.
En dag dro en gruppe på en reise for å finne Simurgh.
Etter å møtt mange utfordringer på veien, nådde de endelig en sjø.
Og der…
Der ble de møtt med sine egne speilbilder.
Og de forsto…
at Simurgh ikke er en hellig fugl... men dem selv.
Visdommen de så etter var ikke noen andres, men den var i dem selv.
Og den egentlige reisen er den der vi innser at vi alle er en.
Simurgh er en flott historie.
-Velkommen, Umut. -Tante.
Det er godt å være her.
-Jeg har savnet deg mye, kjøre. -Jeg også.
-Velkommen, sønn. -Erhan, min venn.
Hvorfor sa du ikke at hun var tanten din?
Hun er ikke min ekte tante altså, men hun oppdro meg.
Takk.
Det er en kvinne.
Helt siden du har møtt henne har livet ditt blitt snudd opp og ned.
-Takk for historien. -Takk.
Vi kom faktisk hit for å spørre deg om noe.
En gang skjedde det noe trist i Soltempelet.
-Vet du hva det var? -Mener du massakren?
Massakren? Hvorfor? Det er ikke nevnt i historiebøkene.
Nei, det er det ikke. Det har blitt slettet og gjemt fra menneskeheten.
Du vet bare om det fordi du ble født her, og har bodd her,
og lyttet til din mors fortellinger på kvelden.
Jeg husker. Det var en historie du fortalte meg.
En mørk, skremmende historie. Jeg likte den ikke. Jeg fikk mareritt.
Hva med nå? Vil du høre den nå?
Ja, det vil vi.
Noen fortellinger blir ikke fortalt for å skremme barn.
De blir fortalt for å etterlate et merke i sinnene og hjertene deres,
så de kommer tilbake for å spørre om det når tiden er inne.
Denne massakren skjedde tusenvis av år siden da landet hette Mesopotamia.
De mest nytenkende og opplyste menneskene her,
som trodde på visdom og kunnskap, ble slaktet.
Disse folkene delta samme slektskap som folkene som bodde i Göbekli Tepe.
-Hvorfor ble de drept? -Fordi de var vokterne.
De voktet hemmelighetene gjennom generasjoner.
Gamle hemmeligheter som er dypt rotet i disse landene.
De ble drept av folkene som ville eie dem.
De har eksistert i tusenvis av år.
De eksisterer fordi disse hemmelighetene finnes også.
Helt siden det første mennesket. Sønn, disse hemmelighetene er så sterke
at de får dem som prøver å finne dem til å miste veien til slutt.
Det er alltid folk som er villige til å dø for å beskytte dem,
og villige til å drepe for å få tak i dem. Og det vil det alltid være.
Vet du hvem folkene om utførte massakren jobbet for? Eller hvorfor?
De stjal ikke bare gammel kunnskap fra vokterne.
De stjal språket deres også.
Hun lærte deg disse vokternes språk, gjorde hun ikke?
Jo… Hun hjalp meg og studerte med meg,
men det var som om jeg alltid hadde visst det.
Det er noe som ikke stemmer her.
Jeg lyttet til det og det virker ikke som om de snakker om noe gammelt.
Du lyttet også. Hva tror du?
Er det noe du ikke forteller oss?
Du sa du fortalte meg de historiene så jeg ville spørre om det når tiden var inne.
Dette skjedde ikke for tusenvis av år siden, sant?
Du er en vokter du også, Umut. Akkurat som din mor.
Hva mener du med at jeg er en vokter?
Innspillingen handler ikke om massakren som skjedde for tusenvis av år siden.
Den snakker om en katastrofe som skjedde da du var en baby.
Jeg skjønner ikke.
Foreldrene hennes ble drept, sant?
Du sa at de hadde dratt.
Du sa, "De forlot deg. De overlot deg til meg og dro bort."
Ja, det gjorde jeg. For å beskytte deg.
Din mors slekt har en veldig viktig oppgave, Umut.
Beskytte gammel informasjon. Faren din ble også med.
En dag ble hele familien massakrert. Hemmelighetene ble stjålet.
Bare du overlevde den smertefulle dagen.
Alle drømmene… Marerittene…
De teoriene jeg fant på for å få det til å bety noe…
Alle kalte meg gal!
Er det derfor?
-Hva er dette? -Nøkkelen til hjemmet du ble født i.
Dra hjem, Umut. Du finner svarene du søker der.
Umut.
Unnskyld. Jeg trodde ikke noen ville være her.
-Jeg vil ikke forstyrre deg. -Bare sett deg.
Kom og ta en drink, siden du er her.
Okay.
Unnskyld.
Hva gjør jeg nå?
Jeg mener...
Burde jeg lete etter mine foreldres mordere?
Eller bør jeg lete etter den gamle kunnskapen,
siden slekten min har en så viktig oppgave? Burde jeg beskytte det?
Dro du ikke hele veien til Göbekli Tepe, på jakt etter drømmene dine?
Du døde nesten der.
Men du ga ikke opp. Fordi du er en sterk kvinne.
Synes du virkelig det?
-Synes du jeg er sterk? -Det er ikke så viktig hva jeg synes.
Det viktigste er hva du synes. Hva du føler.
Hjertet ditt vet.
Unnskyld.
Jeg beklager virkelig.
-Det går bra. -Jeg...
-Stopp. Kom hit. Ikke gå. -Hva gjør jeg?
-Det går bra. -Jeg beklager. Jeg bare...
-Du snakket om drømmer, og… -Det går bra.
Unnskyld.
Det jeg mener er at i dag kanskje er din nye start.
I dag er kanskje begynnelsen på ditt nye liv.
Tenk på det slik.
Ozan?
Mor, angående det å dra til Göbekli Tepe…
Jeg tror jeg kan overbevise Atiye. Hun stoler på meg.
-Bra. -Skal jeg begynne med neste fase?
-Gjør det. -Okay.
Mamma, jeg ville spørre om en ting til. Dette...
Kan jeg ringe tilbake, mor?
At du våger! Du er her hele tiden. Jeg skjønner det bare ikke.
-Jeg ser til Aden og drar. -Du drar? Så dra, da.
Jeg er vant til det. Det er den du er.
Jeg lurte på… Hva skjedde her om dagen? Ble du for feig?
Til å ta to steg til og møte meg? Fordi det var lettere å stikke.
Hva sa du til meg ved døren for tre år siden?
-Hva sa jeg? -Vær stille.
Hva sa du? Du kom med blomster.
Du sa, "Gi meg en sjanse til, Cansu. Jeg vokste opp, jeg er mann nå."
Ikke faen! Så klart ga jeg deg den sjansen. For tusende gang.
Man må være dum som gir noen så mange sjanser. Pokker ta meg!
Hva? Hva ser du på?
Jeg ser ikke på noe.
Du får ikke se på meg. Du får ikke svare, eller snakke.
Du lytter, som en idiot. Skjønner?
Jeg drar. Jeg driter i deg. Jeg har kjøpt en billett.
-Virkelig? -Virkelig. Er du overrasket?
Nei. Er du overrasket?
-Hvem fikk meg til å kjøpe billetten? -Hvem?
-Hvem gjorde det? -Gjorde jeg?
Så klart gjorde du det.
Fordi jeg er lei av deg. Jeg er lei av dine løgner.
Jeg er lei av å vente, klamrende til håp. "Kanskje han endrer seg, blir mann."
Men du blir ikke en dritt. Du er ingenting, skjønner?
Tror du vi er så ulike? Er vi virkelig så ulike?
Hva er det du sier?
Ting er vanskelige, og hva er du gjør? Hvem er det som stikker nå?
Ozan.
Kom deg til helvete vekk.
Okay.
Hun snakker med Seher.
Med Seher? Aden snakker med Seher?
Mamma, tanten min guidet meg også.
Nå kaller hun på oss.
Vi må svare på det kallet.
Okay. Si meg, hva skal jeg gjøre?
Kom her, sitt.
Mor.
Mor!
La meg se på deg. Det er lenge siden.
Mødre vil at barna deres skal bli bedre mennesker enn de er selv.
Du er bedre enn meg.
Og Atiye er bedre enn deg.
Og denne lille…
Hun vil endre verden.
Et barn…er refleksjonen av sin familie.
Er du klar for å ta på deg det ansvaret?
-Jeg er klar, bestemor. -Da er det på tide for deg å vite.
Du utførte den første synden.
Jorden begynte å tørke ut på grunn av den synden.
Bånd ble brutt. Vi ble brutt.
Men nå har vi begynt å helbredes.
Dra til åsen. Finn røttene dine.
Når tiden kommer…
…vil røttene våre åpne seg til henne.
Symbolet mitt...
Symbolet mitt er tilbake.
-Atiye. -Mor?
Finn det blomstrende frøet. Hun ba meg om å dra dit.
Hvem sa det?
Seher hvisket det i øret mitt.
Hun ba meg dra til det.
"Når tiden er inne, vil en ny tidsalder begynne med det blomstrende frøet."
Bestemor ba oss om å dra til åsens røtter.
Mente hun treet i Göbekli Tepe?
Hva plager deg?
Noen jeg ikke stoler veldig på sa det samme.
Unnskyld. Jeg må ta denne. Bare gå du.
Hallo? Jeg savner deg så mye.
Du har alltid vært kompasset mitt og vist meg rett vei når jeg har gått meg bort.
Jeg stoler på deg.
Og jeg elsker deg så mye.
Jeg elsker deg også.
Du vet om profetien som nevner et blomstrende frø.
Ja.
Jeg tror de snakker om treet i Göbekli Tepe.
-Greit. -Greit?
Om du tror det er der, er det greit.
Om du drar dit nå, så møter jeg deg herfra.
Greit.
La oss møtes der. Ha det.
Tanta min sa jeg bodde her med moren min til jeg var tre. Jeg har ingen minner.
La oss utforske det da. Kanskje du husker noe.
Erhan.
Du er en god mann.
Stoler på Atiye…
Hjelper meg...
Jeg burde sagt det før, men… Takk.
Det er noe der.
Det er noe bak dette.
Noe som har blitt skjult her med vilje.
Vi må ta vekk dette.
-Cansu, hva er du gjør? -La meg spørre deg noe. Jeg…
Du har vært moren i alle disse årene. Du må kjenne meg. Det håper jeg.
For Guds skyld, fortell meg. Stikker jeg fra problemer?
Nei, aldri. Du dro til London for å ta mastergraden.
Det var for skolegangen og den beste moteskolen var der. Hva kunne jeg gjøre?
Så klart, kjære.
Det var sju eller åtte år siden. Etter det som skjedde mellom deg og Atiye,
etterlot du en video, og du dro.
Tror du det var lett for meg?
Det var ikke lett å fortelle søsteren min alt. Jeg vill ikke gjort det nå.
Så klart ville du ikke det. Det ville du aldri gjøre.
Da Aden først ble borte, dro du vekk, etterlot alt her.
Du dro og slo deg ned på den andre siden av verden.
Nå drar du også.
Jeg rømmer, ikke sant?
Jeg laget te.
Kom igjen.
Jeg glemte problemene til søsteren min.
De er trygge hjemme, sant?
De dro, Cansu.
Dro hvor?
Til Göbekli Tepe.
Hvorfor?
De måtte dra på den reisen, men…
Men hva? Mor, fortell meg. Ikke skrem meg. Men hva?
Jeg er også redd.
Ikke på grunn av reisen, men personen de tok med seg.
Mor, jeg vil spørre deg noe om Serdar.
Kunne han ha gjort noe for å få deg tilbake? Jeg mener...
Kunne han ha prøvd andre muligheter?
Alt faren din gjorde i livet sitt, gjorde han for seg selv, okay?
Ikke for meg, eller deg. For seg selv.
Hva gjorde jeg? Jeg slet mesteparten av livet.
Jeg prøvde å lege sårene faren din skapte.
Har jeg noen gang løyet til deg, sønn?
-Nei, mor. -Nettopp, sønn. Det har jeg ikke.
Kom igjen. Ikke kast bort mer tid.
Okay.
SERDAR YILMAZ 6. JANUAR 1968 - 5. AUGUST 2027
MELEK YILMAZ 15. NOVEMBER 1972 - 12. SEPTEMBER 1998
Tusen takk, kjære.
Uten deg ville jeg ikke klart noen av disse oppgavene.
Dette er de samme dyrene som på pregingene i Göbekli Tepe.
Solen, fødsel.
Under bakken, døden.
Simurgh.
Og…
En, to, tre, fire, fem, seks, sju…
Vent litt.
En, to, tre, fire, fem, seks, sju.
Disse dørene, disse… Det er Dara!
Dette treet er ikke i Göbekli Tepe. Det er i Dara!
Jeg må ringe Atiye.
Hallo?
Atiye. Jeg fant treet du leter etter.
Og?
Det er ikke i Göbekli Tepe.
Det er i Dara, Mardin.
Okay, takk for at du sa fra.
Atiye?
Hva vil du med oss?
Jeg vet at faren din ikke var kjærlig med deg.
Noen ganger tenker jeg at jeg kunne gjort mer for deg.
Men uansett hvem du tror på, uansett hvem du gjør dette for,
er ikke grunnen deres kjærlighet.
Jeg tilga deg. Tilgi meg også.
Tilgi deg selv.
Senk farten. Aden er i bilen.
-Så du ikke det? Du traff en jente! -Hva?
Faren din venter på oss i Dara. Er du klar?
Velkommen til Dara, Professor Erhan.
Hallo, Selim.
-Min venn, Umut. -Hyggelig å treffe deg. Selim.
-Hvordan kan jeg hjelp? Var reisen grei? -Bra. Vi har litt dårlig tid, Selim.
Vi letere etter noe. Et tre. Og vi tror det kan være i Dara.
Vi finner ut av det. Ta litt av vår berømte kaffe først. Følg meg.
DEN URGAMLE BYEN DARA
Hvor er du, Erhan?
Tekst: Mia Borgersen