ORIGINALNA NETFLIXOVA SERIJA
Je li vam se ikad činilo da ste u čistilištu?
Ni ovdje ni ondje.
Usred nepoznatog.
Jeste li stajali na pragu?
ŽITELJA: 218150 VISINA: 1083
Prešla sam taj prag.
Prošla sam kroz vrata koja vode u druge mogućnosti.
Ondje sam upoznala ljude.
Neki su mi sad prijatelji.
A neki su mi sad…
Neprijatelji.
U životu sam stajala na mnogim pragovima.
Poput zmije koja presvlači kožu, poput ptice koja ustaje iz pepela,
transformirala sam se, mijenjala, rasla.
Sad opet stojim na pragu.
Prepuštam se zagrljaju novog života.
A ipak, znam da je najveći misterij na koji sam ikad naišla moja kći.
Pričaj mi o mojoj kćeri.
Kako ti mogu pomoći?
Želim naučiti kako da zaštitim kćer.
Vidjela si što Aden vidi, zar ne?
Zato si došla.
Bilo je to poput trenutka koji dijelimo ja i neki stranac.
Gledaj.
Toliko je toga u Adeninom umu.
Sve to životno iskustvo…
Göbekli Tepe…
Stoga, ako već znaš…
I tvrdiš da si godinama štitio moju kćer,
reci mi, kako se tako nešto moglo dogoditi?
Kako si to mogao učiniti?
Čekaj. Ne miči se. Idem ja.
Halo, Erhane?
Bok. Umut i ja stigli smo u Mardin. Samo ti javljam.
Istražujemo onu snimku.
Dobro.
Ja sam kod Ozana. Htjela sam razgovarati s njim.
Nećeš ništa reći?
Ovdje sam radi kćeri.
Onda dobro.
Čuvaj se.
I ti.
Imam teoriju o Göbekli Tepeu. Hoćeš li je čuti?
Reci.
Znaš ono ljubičasto kamenje u podzemnoj spilji?
Prema nekim istraživanjima,
to se kamenje koristi za otvaranje trećeg oka.
Mislim, nije to baš arheološka teorija, naravno.
Mnogi izvori kažu da su ljudi koji su izgradili Göbekli Tepe
imali percepciju daleko superiornu našoj.
Gle kome govorim.
Čak kažu da su imali iznimnu vezu s prirodom…
Čak i da su imali telepatske moći.
S razlogom radiš one oči na stakalcima.
Ne znam. Možda ih ne crtam.
Ako razmisliš, Atiyene vizije, moji snovi,
treće oko, epifiza, ne znam, šesta čakra…
To su zapravo različite riječi za istu stvar, zar ne?
Idemo?
Račun, molim vas.
Kad se otvara Mor Hananyo?
To je sve. Nemam ti što više reći.
Ozane, nije moguće da je to sve što znaš.
Nitko ne otme dijete s toliko malo informacija.
I onda ga godinama odgaja.
Ja jesam.
Zašto? Kako su te uvjerili?
Ti…
Doista ne shvaćaš Adeninu moć.
Ona traži, zar ne?
Odgovor na pitanje, misterij.
Što želi moja kći?
Želi tebe, Atiye.
Otkako sam uzeo Aden, gotovo svaki dan,
pogotovo noću, bdio sam nad njom.
Jer nije spavala.
Iako smo radili sve kako treba, ipak nije spavala.
No s vremenom sam shvatio da je muče njezini vlastiti snovi.
I polako je to prevladala. Znaš kako?
Počela je crtati isti simbol koji si ti posvuda crtala.
Mislim…
Da je ti možeš voditi.
Aden?
Aden, gdje si?
Ovo je mjesto sa snimke.
Ovdje se nekoć nešto zbilo.
Nešto dovoljno važno da ljudi pričaju.
-Ali što? -Baš.
Ovaj je hram izgrađen u doba Mezopotamije.
Hram sunca.
Zatim je postao rimski zamak.
A sad je sirijski manastir.
Prođimo kroz dvorište.
Simbol te odveo u Göbekli Tepe.
Tražila si odgovor na nešto staro 12 tisuća godina.
Zar ne?
Možda Aden traži nešto slično.
Hoćemo li otići tamo?
Ipak je ondje sve počelo.
Hramovi.
Ne razumijem.
Kako majka to može učiniti kćeri?
Mislim da je to ptica, ali što je ono?
Mislim da je koza.
Mora da su to životinje s Noine arke.
Naravno!
Koje su preživjele potop.
Zanimljivo.
Ovo mjesto stoji od petog stoljeća.
Tko zna čemu su sve svjedočili ovi zidovi?
Da, vjerojatno znaju čuvati tajne.
Bio sam uvjeren da ćemo nešto naći. Ovo nam je zadnja prilika.
Zapravo, ima nešto.
Moglo bi biti korisno.
Dođi.
Nekada davno, velika ptica zvana Simurg
živjela je u krošnji Drveta života.
Ptica je bila toliko stara
da je triput svjedočila uništenju i ponovnom rađanju svijeta.
Simurg je u svom umu nosila cijelo znanje svemira.
Bol i trauma prenose se generacijama.
Osjećaš ih, a da ih nisi sam iskusio.
Aden nosi bol prošlih generacija, kao i njihovo znanje.
Možda se s time pokušava nositi.
Plaćamo grijehe ljudi koji bi nas trebali štititi, odgajati.
Nije li to čudno?
Ozane, tvoj je otac grdno griješio.
No jurio je san.
Da će ti naći majku.
Tražio ju je i u drugim dimenzijama. Htio vas je spojiti.
I doista se kajao.
Jednog dana, skupina ptica krenula je u potragu za Simurg.
Nakon mnogih izazova putem, napokon su stigle do jezera.
I ondje…
Suočile su se sa svojim odrazima.
I shvatile su…
Da Simurg nije sveta ptica…
Već one same.
Mudrost koju su tražile nije bila u nekome drugome, već u njima.
A pravo putovanje je ono na kojemu shvatimo da smo svi jedno.
Simurg je predivna priča.
Dobro došla, Umut.
Tetice.
Drago mi je da si tu.
-Jako si mi nedostajala, dušo. -I ti meni.
-Bok. -Moja teta.
-Dobro došao, sine. -Erhan, moj prijatelj.
Zašto mi nisi rekao da ti je ona teta?
Nije mi prava teta, no odgojila me.
Hvala.
Postoji neka žena.
Otkad si je upoznao, život ti se okrenuo naglavačke.
-Hvala ti na priči. -Hvala.
Zapravo smo te došli nešto zamoliti.
Nekoć se tužan događaj zbio u Hramu sunca.
Znate li koji?
Misliš na masakr?
Masakr?
Zašto? Ne spominje se u povijesnim knjigama.
Tako je.
Izbrisan je iz svih zapisa i skriven od čovječanstva.
Znate za njega samo ako ste rođeni
i živjeli ste ovdje.
I noću ste slušali priče svoje majke.
Sjećam se.
Pričala si mi neku priču.
Mračnu, strašnu priču.
Nije mi se svidjela. Imala sam noćne more od nje.
A sad? Želiš li je sad čuti?
Želimo.
Da.
Neke se priče ne pričaju radi strašenja djece.
Pričaju se kako bi ostavile trag u njihovim umovima i srcima,
pa da se vrate i pitaju o njima kad odrastu i dođe vrijeme.
Masakr je bio prije par tisuća godina.
Kad je ovo bila Mezopotamija.
Najnapredniji, prosvijećeni ljudi Mezopotamije,
koji su vjerovali u mudrost znanja, pobijeni su.
Ti su ljudi potekli iz iste loze kao i oni koji su živjeli u Göbekli Tepeu.
Zašto su ubijeni?
Jer su bili zaštitnici.
Generacijama su štitili drevne tajne.
Drevne tajne koje su duboko ukorijenjene u ovim zemljama.
Ubili su ih ljudi koji su ih željeli posjedovati.
Oni postoje već tisućama godina.
Oni postoje jer postoje i te tajne.
Još od prvog čovjeka.
Sine, te su tajne toliko snažne
da svatko tko ih traži naposljetku skrene s puta.
Uvijek ima ljudi koji su spremni umrijeti kako bi ih zaštitili,
i spremni ubiti da ih se domognu.
I uvijek će ih biti.
Znate li za koga su radili ljudi koji su počinili masakr?
Ili zašto su to učinili?
Nisu ukrali samo drevno znanje zaštitnika.
Ukrali su i njihov jezik.
Ona te naučila jezik zaštitnika, zar ne?
Pa…
Pomagala mi je i učila je sa mnom,
no kao da sam ga oduvijek znala.
Tetice, ovdje nešto ne štima.
Slušala sam to mnogo puta
i ne čini se kao da govore o nečemu starom.
I ti si poslušala. Što misliš?
Jesi li nam nešto prešutjela?
Kažeš da si mi to pričala
kako bih te pitala o tome kad dođe vrijeme.
Nije riječ o nečemu od prije par tisuća godina, zar ne?
I ti si zaštitnica, Umut.
Poput tvoje majka.
Kako to misliš, zaštitnica sam?
Snimka ne govori
o masakru od prije više tisuća godina.
Govori o katastrofi koja se dogodila kad si bila beba.
Ne razumijem, tetice.
Njezini su roditelji ubijeni, zar ne?
Ne, tetice. Rekla si mi da su otišli.
Rekla si, "Napustili su te. Ostavili su te meni i otišli su."
Da, jesam. Da te zaštitim.
Loza tvoje majke imala je vrlo važan zadatak, Umut.
Zaštitu drevnih informacija.
Tvoj otac joj se pridružio.
Jednog dana, cijela je njezina obitelj masakrirana.
Tajne koje su čuvali ukradene su.
Ti si jedina preživjela taj bolni dan.
Svi moji snovi…
Moje noćne more…
Teorije koje sam smislila kao bih si to objasnila…
Tetice, svi su govorili da sam luda!
Je li to razlog?
Što je to?
Ključ doma u kojem si rođena.
Idi kući, Umut. Ondje ćeš naći odgovore koje tražiš.
Umut.
Oprosti.
Mislila sam da ovdje nema nikoga.
-Neću te smetati. -Dođi ovamo.
Popij piće kad si već ovdje.
U redu.
Oprosti.
Što ću sad?
Mislim…
Trebam li tražiti ubojice roditelja?
Ili da potražim to drevno znanje,
kad moja loza ima tako važnu misiju?
Trebam li ga pokušati zaštititi? Što da radim?
Nisi li otišla čak u Göbekli Tepe, jureći svoje snove?
Zamalo si poginula ondje.
No ipak nisi odustala.
Jer si snažna. Ti si snažna žena.
Doista to misliš?
Misliš da sam snažna?
Nije bitno što ja mislim.
Bitno je što ti misliš. Što ti osjećaš.
Tvoje srce zna.
Oprosti.
-U redu je. -Ja…
-Stani. Dođi. Nemoj ići. -Što to radim?
U redu je.
Zaista mi je žao, samo…
-Govorio si o snovima i… -U redu je, doista.
Žao mi je.
Želim reći da je danas možda tvoj novi početak.
Danas je možda početak tvog novog života.
Tako gledaj na to.
Ozane?
Mama, što se tiče odlaska u Göbekli Tepe…
Mislim da mogu uvjeriti Atiye.
Vjeruje mi.
-Dobro. -Da prijeđem na iduću fazu?
Hajde.
Dobro.
Želim te još nešto pitati.
Ovaj…
Mogu li te nazvati kasnije?
Imaš petlje! Ovdje si cijelo vrijeme.
Ne razumijem.
Pogledat ću Aden i idem.
Ideš? Hajde onda.
Navikla sam.
Takav si.
Pitala sam se…
Što je bilo neki dan? Uplašio si se?
Nisi se usudio suočiti sa mnom?
Ha? Jer lakše je bilo pobjeći?
Što si mi rekao prije tri godine?
-Što sam rekao? -Šuti.
Što si rekao? Došao si s cvijećem.
Rekao si, "Daj mi priliku, Cansu. Sad sam odrastao muškarac"
Jesi kurac!
Naravno, dala sam ti priliku.
Vjerojatno 1500-ti put.
Samo budala daje nekome toliko prilika, zar ne?
Prokleta bila!
Što? Što gledaš?
Ne gledam. Dobro.
Ne gledaj me. Ne odgovaraj i ne govori.
Samo slušaj poput idiota. Jasno?
Odlazim. Briga me za tebe. Kupila sam kartu.
-Stvarno? -Stvarno. Iznenađen si?
Ne. Ti si iznenađena?
-Zašto sam kupila kartu? -Zašto?
-Tko me natjerao? -Ja?
Naravno da ti.
Jer dosta mi te je. Dosta mi je tvojih laži.
Dosta mi je čekanja, hvatanja za nadu.
"Možda se promijeni."
Ali hoćeš kurac. Ti si ništarija. Jasno?
Misliš da smo veoma različiti?
Doista smo različiti?
Što želiš reći, Ozane?
Zakompliciralo se, a što ti radiš?
Tko sad bježi?
Ozane.
Odjebi odavde.
Dobro.
Razgovara sa Seher.
Sa Seher?
Aden razgovara sa Seher?
Mama, teta je i mene vodila.
A sad nas zove.
Moramo odgovoriti na taj zov.
U redu.
Dobro. Reci mi što da učinim?
Dođi, sjedni.
Mama.
Mama!
Daj da te pogledam.
Toliko je prošlo.
Majke žele da im djeca budu bolji ljudi od njih.
Ti si bolja od mene.
A Atiye je bolja od tebe.
A ova mala…
Ona će promijeniti svijet.
Dijete…
Je odraz svoje obitelji.
Jesi li spremna preuzeti tu odgovornost?
Spremna sam.
Onda je vrijeme da znaš.
Počinila si prvi grijeh.
Zemlja se počela sušiti zbog tog grijeha.
Veze su prekinute.
Mi smo slomljene.
No sad,
počele smo ozdravljivati.
Idi do brda. Nađi naše korijene.
Kad dođe vrijeme…
Naši će joj se korijeni otvoriti.
Moj simbol…
Moj simbol se vratio.
-Atiye. -Mama?
Nađi proklijalo sjeme.
Rekla mi je da idem.
Tko je rekao?
Seher mi je šapnula.
Rekla mi je da idem.
Kad dođe vrijeme,
novo će doba početi s proklijalim sjemenom.
Baka je rekla da idem do korijenja brda.
Do drveta u Göbekli Tepeu?
Što te muči?
Netko kome baš ne vjerujem rekao je isto.
Oprosti. Moram se javiti. Idi ti.
Halo?
Jako mi nedostaješ.
Oduvijek si bila moj kompas.
Uvijek si mi pokazala pravi put kad bih zastranio.
Vjerujem ti svim srcem.
I jako te volim.
I ja tebe volim.
Proročanstvo govori o proklijalom sjemenu…
Aha.
Mislim da govore o drvetu u Göbekli Tepeu.
Dobro.
Dobro?
Ako misliš da je ondje, to je dobro.
Zapravo, kreni tamo, a ja ću krenuti odavde.
Dogovoreno.
Dobro. Nađemo se ondje. Bok.
Teta kaže da sam prve tri godine života živjela s mamom.
No ničega se ne sjećam.
Počnimo istraživati.
Možda se nečega sjetiš.
Erhane.
Ti si dobar čovjek.
Vjeruješ Atiye…
Pomažeš meni…
Trebala sam to prije reći, ali…
Hvala ti.
Nešto je ondje.
Nešto je iza ovoga.
Nešto je ovdje namjerno skriveno.
Moramo ovo raskrčiti.
Cansu, što radiš?
Daj da te nešto pitam. Ja…
Majka si mi sve ove godine. Sigurno me poznaješ. Nadam se.
Zaboga, reci mi, molim te. Zar bježim od izazova?
Nipošto. Nikako.
Otišla si na magisterij u London.
To je bilo za školu.
Najbolja škola mode je ondje. Što sam mogla?
Naravno.
Naravno, dušo.
Prije sedam ili osam godina. Nakon onoga što se dogodilo između tebe i Atiye,
ostavila si nam snimku i otišla.
"Ostavila si nam snimku i otišla." Jer to je bilo lako?
Nije bilo lako sve reći sestri.
Uostalom, sad to ne bih učinila.
Naravno da ne bi. Ne bi nikad!
A tu je i ovo.
Kad je Aden nestala, otišla si i ostavila sve iza sebe.
Nastanila si se na drugom kraju svijeta.
A sad opet ideš.
Bježim, zar ne?
Skuhala sam čaj.
Dođi.
Uz svoje nevolje zaboravila sam sestrine.
Dobro su. Kod kuće i na sigurnom, zar ne?
Otišli su, Cansu.
Kamo?
U Göbekli Tepe.
Zašto?
Morali su ići na to putovanje, ali…
Ali što?
Mama, reci mi. Ne plaši me. Ali što?
I ja se bojim, Cansu.
Ne njihovog putovanja, već osobe koju su poveli sa sobom.
Mama, želim te nešto pitati o Serdaru.
Je li mogao nešto učiniti da te vrati? Mislim…
Je li bilo drugih mogućnosti?
Sve što je tvoj otac radio u životu, radio je za sebe, u redu?
Ni za mene, ni za tebe. Za sebe.
Što sam ja radila? Mučila sam se za tebe cijeli život.
Liječila sam rane koje je tvoj otac nanio.
Ozane, jesam li ti ikad lagala?
-Nisi, mama. -Tako je, sine. Nisam.
Hajde. Ne tratimo više vrijeme.
Dobro.
SERDAR YILMAZ 6. SIJEČNJA 1968. - 5. KOLOVOZA 2027.
MELEK YILMAZ 15. STUDENOG 1972. - 12. RUJNA 1998.
Hvala ti mnogo, dušo.
Da nema tebe,
ne bih uspjela izvršiti nijednu misiju.
To su iste životinje kao na reljefima u Göbekli Tepeu.
Sunce, rođenje.
Podzemlje, smrt.
Simurg.
I…
Jedan, dva, tri, četiri, pet, šest, sedam…
Samo malo.
Jedan, dva, tri, četiri, pet…
Ova vrata, ova…
To je Dara!
To drvo nije u Göbekli Tepeu. U Dari je!
Moram nazvati Atiye.
Halo?
Atiye. Našao sam drvo koje tražiš.
I?
Drvo nije u Göbekli Tepeu, Atiye.
U Dari je, u Mardinu.
U redu, hvala što si mi javio.
Atiye?
Ozane, što želiš od nas?
Znam da ti otac nije pružao dovoljno ljubavi.
Katkad pomislim da sam mogla više učiniti za tebe.
No kome god da vjeruješ, za koga god da ovo radiš,
razlog nije ljubav.
Oprostila sam ti.
Oprosti i ti meni.
Oprosti sebi.
Uspori. Aden je u autu.
-Što?! Nisi vidio? Udario si je! -Što?
Tvoj nas otac čeka u Dari. Jesi li spremna?
Dobro došli u Daru, profesore Erhan.
Zdravo, Selime.
-Ovo je Umut. -Drago mi je. Selim.
Izvolite? Kako ste putovali?
Dobro. Malo nam se žuri, Selime.
Tražimo nešto. Jedno drvo.
Mislimo da je možda u Dari.
Provjerit ćemo. Odmorite se najprije. Popijte kavu.
-Dođite. -Hajmo.
DREVNI GRAD DARA
Gdje si, Erhane?
Prijevod titlova: Janko P.