EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Har du nogensinde følt dig fanget i en skærsild?
At du hverken var her eller der.
Midt i det ukendte. Har du stået på den tærskel?
BEFOLKNING: 218.150 HØJDE: 1.083 M
Jeg har krydset den tærskel.
Jeg er gået igennem døråbninger, der førte til forskellige muligheder.
Jeg har mødt folk der. Nogle blev mine venner.
Og nogle blev…
mine fjender.
Jeg har stået på mange tærskler i mit liv.
Som en slange der skifter ham, som en fugl der rejser sig af asken,
forvandledes jeg, jeg ændrede mig, jeg voksede.
Nu står jeg igen på en tærskel. Jeg lader mig omfavne af et nyt liv.
Men jeg ved, at den største gåde, jeg er stødt på, er min datter.
Fortæl mig om min datter, Ozan.
Hvad kan jeg hjælpe dig med?
Jeg vil lære at beskytte min datter.
Du så det, Aden så, gjorde du ikke?
Det er derfor, du kom.
Det var som et øjeblik delt mellem mig og en fremmed.
Hør…
Der er så meget i Adens sind.
Al den livserfaring…
Göbekli Tepe…
Så hvis du allerede ved det,
og du påstår, at du har beskyttet min datter mod mig i alle disse år,
hvordan kunne det så ske? Hvordan kunne jeg gøre det?
Vent, bliv der. Jeg går ud.
Hallo, Erhan?
Umut og jeg er nået frem til Mardin. Vi efterforsker optagelsen.
Okay. Jeg er hos Ozan. Jeg ville tale med ham igen.
Siger du ikke noget? Jeg er her for vores datters skyld.
Okay, fint. Pas godt på dig selv.
I lige måde.
Jeg har en teori om Göbekli Tepe. Vil du høre den?
Fortæl.
De der lilla klippesten i den underjordiske hule?
Ifølge nogle studier bruges de til at åbne det tredje øje.
Det er selvfølgelig ikke en specielt arkæologisk teori.
Mange mener, at folket, der byggede Göbekli Tepe,
havde en mere avanceret perception end os.
Se, hvem jeg taler med.
De påstår endda også, at folket var exceptionelt tæt knyttet til naturen,
og at de havde telepatiske evner.
Der er en grund til, at du tegner de øjne på glasperlerne.
Jeg tegner dem måske ikke.
Prøv at tænke over det, Atiyes visioner, mine drømme,
det tredje øje, koglekirtlen, det sjette chakra…
De er i bund og grund forskellige ord for den samme ting, ikke?
Skal vi gå?
Må vi bede om regningen?
Hvad tid åbner Mor Hananyo?
Det er alt. Jeg har ikke mere at fortælle.
Du må vide mere end det.
Ingen kidnapper et barn baseret på så lidt information, eller opfostrer dem i årevis.
-Det gjorde jeg. -Hvorfor? Hvordan overtalte de dig?
Du forstår ikke til fulde Adens evner.
Hun leder, ikke også? Efter svar på et spørgsmål, en gåde.
Hvad vil min datter have?
Hun vil have dig, Atiye.
Siden jeg først holdt Aden i min favn, næsten hver dag,
specielt om natten, har jeg ventet ved hendes side. For hun sov ikke.
Selvom vi gjorde alt efter bogen, ville hun alligevel ikke sove.
Med tiden forstod jeg, at det var hendes egne drømme, der generede hende.
Men det gik langsomt over. Ved du hvordan?
Hun begyndte at tegne det samme symbol, du tegner overalt.
Jeg tror…
at du kan guide hende.
Aden?
Hvor er du?
Det er her, stemmerne blev indspillet. Der skete engang noget her.
Noget vigtigt nok til at sætte gang i snakken.
-Men hvad? -Netop.
Det blev opført som et tempel i den mesopotamiske periode. Soltemplet.
Senere blev det en romersk borg.
Nu er det et assyrisk kloster.
Vi går over gårdspladsen.
Det symbol førte dig til Göbekli Tepe.
Du ledte efter svar på noget, der er 12.000 år gammelt.
Aden leder måske efter noget lignende.
Skal vi tage dertil?
Det var trods alt der, hvor det hele begyndte. Ved templerne.
Jeg forstår det ikke. Hvordan kan en mor gøre det mod sin datter?
Jeg tror, at det er en fugl, men hvad er den der?
Jeg tror, det er en ged. Det må være dyrene fra Noahs ark.
Selvfølgelig! Dem der undslap syndfloden.
Interessant.
Dette sted har ligget her siden det femte århundrede.
Hvem ved, hvad disse mure har været vidner til?
De må være gode til at holde på hemmeligheder.
Jeg var sikker på, vi ville finde noget. Det var sidste chance.
Der er faktisk noget. Det kan måske bruges.
Kom med mig.
Der var engang en fugl ved navn Simurgh,
som boede på toppen af Livets Træ.
Fuglen var så gammel,
at den havde set verdens undergang og genfødsel tre gange.
Simurgh besad al viden i universet.
Smerte og trauma gives videre mellem generationerne.
Man kan mærke det.
Aden bærer forgangne generationers smerte såvel som deres viden.
Det er måske det, hun prøver at håndtere.
Vi betaler for de synder, der begås af dem, der bør beskytte os og opfostre os.
Din far begik nogle store fejl.
Men han jagtede en drøm: At blive genforenet med din mor.
Han ledte også efter hende i andre dimensioner. Han ville genforene jer alle.
Men han fortrød det.
En dag drog en flok fugle ud for at finde Simurgh.
Efter de mange strabadser undervejs, nåede de endelig frem til en sø.
Og der…
Og der stod de over for deres eget spejlbillede.
Da forstod de,
at Simurgh ikke var en hellig fugl, men dem selv.
Den visdom, de ledte efter, tilhørte ikke en anden, men var inde i dem selv.
Og den sande færd er den, hvor vi indser, at vi alle er som én.
Simurgh er en fin historie.
-Velkommen, Umut. -Tante.
Jeg er glad for at være her.
-Jeg har virkelig savnet dig, søde ven. -I lige måde.
-Velkommen, søn. -Erhan, min ven.
Hvorfor sagde du ikke, hun var din tante?
Hun er ikke min rigtige tante, men hun opfostrede mig.
Tak.
Der er en kvinde.
Lige siden du mødte hende, er der blevet vendt op og ned på dit liv.
-Tak for historien. -Tak.
Vi kom faktisk for at spørge dig om noget.
Der udspillede sig en trist begivenhed i Soltemplet.
-Ved du, hvad der skete? -Taler du om massakren?
Massakre? Hvorfor? Det står der intet om i historiebøgerne.
Nej. Det er blevet slettet overalt og holdes skjult for menneskeheden.
Man kender kun til det, hvis man er født og opvokset her
og har lyttet til sin mors fortællinger om aftenen.
Det kan jeg godt huske. Du fortalte mig en historie om det.
Den var dyster og skræmmende. Jeg kunne ikke lide den. Den gav mig mareridt.
Hvad med nu? Vil I høre den nu?
Det vil vi gerne. Ja.
Nogle historier fortælles ikke for at skræmme børn.
De fortælles for at sætte et præg på deres sind og hjerter,
så de vender tilbage og spørger om dem, når tiden er inde.
Denne massakre fandt sted for tusinder af år siden, da landet hed Mesopotamien.
Folket, som var det mest fremsynede, oplyste folk her,
der troede på visdom og viden, blev slagtet.
Det folk var også af samme slægt som dem, der boede i Göbekli Tepe.
-Hvorfor blev de dræbt? -Fordi de var beskyttere.
De beskyttede hemmelighederne fra generation til generation.
Urgamle hemmeligheder med dybe rødder i disse egne.
De blev slået ihjel af folk, som ville besidde dem.
De har eksisteret i flere tusind år.
De eksisterer, fordi hemmelighederne også eksisterer.
Lige siden det første menneske. Søn, de hemmeligheder er så stærke,
at de formår at få dem, der higer efter dem, til at komme på afveje.
Der er altid dem, som er villige til at lade livet for at beskytte dem,
og dem som vil dræbe for at få dem. Sådan vil det altid være.
Ved du, hvem dem bag massakren arbejdede for? Og hvorfor?
De stjal ikke kun urgammel viden fra beskytterne.
De stjal også deres sprog.
Hun lærte dig beskytternes sprog, ikke også?
Nuvel… Hun hjalp mig og studerede med mig,
men det var som om, jeg altid havde kunnet det.
Der er noget galt her.
Jeg har lyttet til det, og de lader ikke til at tale om noget gammelt.
Du har også lyttet til det. Hvad tror du?
Er der noget, du ikke har sagt til os?
Du sagde, du fortalte mig historierne, så jeg ville spørge, når tiden var inde.
Det her skete ikke for tusinder af år siden, vel?
Du er også en beskytter, Umut. Ligesom din mor.
Hvad mener du? Er jeg en beskytter?
Optagelsen handler ikke om en massakre for tusinder af år siden.
Den drejer sig om en katastrofe, der indtraf, da du var spæd.
Det forstår jeg ikke.
Hendes forældre blev myrdet, ikke?
Du sagde, at de var rejst væk.
Du sagde: "De forlod dig. De overlod dig til mig og rejste herfra."
Ja, det sagde jeg. For at beskytte dig.
Din mors slægt havde en meget vigtig opgave, Umut.
At beskytte den urgamle information. Din far sluttede sig også til hende.
En dag blev hele hendes familie udryddet. Deres hemmeligheder blev plyndret.
Kun du overlevede den sorgfulde dag.
Alle mine drømme, mine mareridt…
De teorier jeg hittede på for at give det hele en mening.
Alle sagde, at jeg var skør!
Er det derfor?
-Hvad er det? -Nøglen til det hjem, hvor du blev født.
Tag hjem, Umut. Der vil du finde de svar, du leder efter.
Umut.
Undskyld. Jeg troede ikke, her ville være nogen.
-Jeg vil ikke forstyrre. -Hold mig med selskab.
Kom og drik noget, nu du er her.
Okay.
Undskyld.
Hvad gør jeg nu?
Altså…
Skal jeg lede efter mine forældres mordere?
Eller skal jeg lede efter den urgamle viden,
eftersom min slægts mission er så vigtig? Skal jeg prøve at beskytte den?
Rejste du ikke helt til Göbekli Tepe for at jagte dine drømme?
Du var tæt på at dø der.
Men du gav stadig ikke op. Fordi du er en stærk kvinde.
Mener du virkelig det?
-Tror du, at jeg er stærk? -Det er lige meget, hvad jeg tror.
Det vigtige er, hvad du tror. Hvad du føler.
Dit hjerte ved det.
Det er jeg ked af.
Det er jeg virkelig ked af.
-Det er okay. -Jeg…
-Hold op. Kom her. Du må ikke gå. -Hvad laver jeg?
-Det er okay. -Det må du undskylde. Jeg er bare…
-Du talte om drømme, og så… -Det er okay.
Undskyld.
Jeg mener bare, at i dag kan være en ny start for dig.
I dag kan være starten på dit nye liv.
Tænk på det på den måde.
Ozan?
Mor, jeg er på vej til Göbekli Tepe.
Jeg tror, at jeg kan overbevise Atiye. Hun stoler på mig.
-Godt. -Skal jeg gå videre til næste fase?
-Gør det. -Okay.
Mor, jeg ville spørge om en ting mere. Det der…
Må jeg ringe tilbage, mor?
Hvor er du fræk! Du har været her hele tiden. Jeg forstår det bare ikke.
-Jeg ser til Aden og så rejser jeg væk. -Rejser du væk? Værsgo.
Det er jeg vant til. Sådan er du.
Lige en ting. Hvad skete der forleden? Fik du kolde fødder?
Turde du ikke gå videre med det og se mig i øjnene? Det var lettere at stikke af.
Hvad sagde du foran min dør for tre år siden?
-Hvad sagde jeg? -Ti stille.
Hvad sagde du? Du kom med blomster.
Du sagde: "Giv mig en chance til, Cansu. Jeg er voksen. Jeg er en mand nu."
Vel er du ej! Og selvfølgelig gav jeg dig den chance. Endnu engang.
Kun en idiot giver nogen så mange chancer. Fanden tage mig!
Hvad er der? Hvad kigger du på?
Jeg kigger ikke.
Kig ikke på mig. Du skal hverken svare eller tale.
Du skal lytte, som en idiot. Forstået?
Jeg rejser. Jeg er ligeglad med dig. Jeg har købt en billet.
-Har du? -Ja. Er du overrasket?
Nej. Er du overrasket?
-Hvem fik mig til at købe den billet? -Hvem?
-Hvem fik mig til det? -Var det mig?
Ja, selvfølgelig!
For jeg er dødtræt af dig. Jeg er dødtræt af dine løgne.
Dødtræt af at vente og håbe. "Måske forandrer han sig og bliver en mand."
Men du bliver ikke en skid. Du er en taber, forstået?
Tror du, at vi er meget forskellige? Er vi virkelig så forskellige?
Hvad er det, du siger?
Det går skidt, og hvad gør du? Hvem stikker nu af?
Ozan.
Skrid ad helvede til.
Okay.
Hun taler med Seher.
Med Seher? Taler Aden med Seher?
Mor, min tante guidede også mig.
Nu kalder hun på os.
Vi er nødt til at svare.
Okay. Sig mig, hvad skal jeg gøre?
Kom, sæt dig her.
Mor.
Mor!
Lad mig se dig. Det er så lang tid siden.
Mødre ønsker, at deres børn bliver bedre personer end dem selv.
Du er bedre end mig.
Og Atiye er bedre end dig.
Og den lille her…
Hun kommer til at forandre verden.
Et barn afspejler sin familie.
Er du parat til at påtage dig det ansvar?
-Jeg er parat, mormor. -Så er tiden inde til, at du ved det.
Du begik den første synd.
Jorden begyndte at udtørre på grund af den synd.
Bånd blev brudt. Vi blev brudt.
Men nu er vi begyndt at heles.
Tag hen til bakken. Find vores rødder.
Når tiden er inde,
vil vores rødder åbne sig for hende.
Mit symbol…
Mit symbol er vendt tilbage.
-Atiye. -Mor?
Find det spirende frø. Hun sagde, jeg skulle tage hen til det.
Hvem sagde det?
Seher hviskede det i mit øre.
Hun sendte mig hen til det.
"Når tiden er inde, vil en ny tid begynde med det spirende frø."
Mormor sagde, jeg skulle opsøge bakkens rødder.
Mente hun træet i Göbekli Tepe?
Hvad er der med dig?
En person, jeg ikke stoler meget på, sagde det samme.
Undskyld. Jeg er nødt til at tage den. Bare gå ind.
Hallo? Jeg savner dig virkelig.
Du har altid været mit kompas og har vist mig vej, når jeg er faret vild.
Jeg stoler på dig af hele mit hjerte.
Og jeg elsker dig så højt.
Jeg elsker også dig.
Husker du profetien om det spirende frø?
Ja.
Jeg tror, at de taler om træet i Göbekli Tepe.
-Javel. -"Javel"?
Fint, hvis du tror, at det er der.
Tag derhen nu, så slutter jeg mig til dig herfra.
Det er en aftale.
Vi ses der. Farvel.
Min tante sagde, at jeg boede her med mor, indtil jeg var tre. Jeg husker intet.
Så lad os begynde at undersøge det. Du kommer måske i tanke om noget.
Erhan.
Du er en god mand.
Du stoler på Atiye.
Du hjælper mig.
Jeg burde have sagt det før, men tak.
Der er noget der.
Der er noget bagved.
Noget her er blevet skjult med vilje.
Vi er nødt til at rydde vejen.
-Hvad laver du, Cansu? -Lad mig spørge dig om noget. Jeg…
Du har været min mor i alle disse år. Du må kende mig. Det håber jeg, du gør.
For guds skyld, sig det. Stikker jeg af fra udfordringer?
Nej, absolut ikke. Du rejste til London for at tage din master.
Det var uddannelse. Og den bedste designskole lå der. Hvad ellers?
Selvfølgelig, min skat.
Det var for syv, otte år siden. Efter det der skete mellem dig og Atiye,
efterlod du os en video og rejste væk.
Tror du, det var let for mig?
Det var ikke let at fortælle min søster alt. Det ville jeg ikke gøre igen nu.
Naturligvis ikke. Det ville du aldrig gøre.
Lige da Aden var forsvundet, rejste du væk og efterlod det hele bag dig.
Du rejste og slog dig ned på den anden side af jorden.
Nu rejser du også væk.
Jeg stikker af, ikke også?
Jeg har lavet te.
Kom nu.
Jeg glemte min søsters problemer.
De er hjemme i sikkerhed, ikke?
De tog af sted, Cansu.
Hvorhen?
Til Göbekli Tepe.
Hvorfor?
De var nødt til at rejse dertil, men…
Men hvad? Sig det, mor. Du må ikke gøre mig bange. Men hvad?
Jeg er også bange.
Ikke på grund af rejsen, men på grund af personen de tog med.
Mor, jeg vil spørge dig om noget angående Serdar.
Kan han have gjort noget for at bringe dig tilbage? Jeg mener…
Kan han have fundet andre muligheder?
Alt det, din far gjorde i livet, gjorde han for sig selv, okay?
Ikke for mig, ikke for dig. For sig selv.
Hvad gjorde jeg? Jeg kæmpede for dig hele livet.
Jeg prøvede at læge de sår, din far gav dig.
Har jeg nogensinde løjet for dig, min søn?
-Nej, mor. -Netop, min søn. Det har jeg ikke.
Kom nu. Lad os ikke spilde mere tid.
Okay.
SERDAR YILMAZ 6. JANUAR 1968 - 5. AUGUST 2027
MELEK YILMAZ 15. NOVEMBER 1972 - 12. SEPTEMBER 1998
Mange tak, min skat.
Uden dig ville jeg aldrig have fuldført missionerne.
Det er de samme dyr som på reliefferne i Göbekli Tepe.
Solen, fødslen.
Og under jorden, døden.
Simurgh.
Og…
En, to, tre, fire, fem, seks…
Øjeblik.
En, to, tre, fire, fem, seks, syv.
Dørene her, det er Dara!
Træet er ikke i Göbekli Tepe. Det er i Dara!
Jeg må ringe til Atiye.
Hallo?
Atiye. Jeg har fundet træet, du ledte efter.
Og?
Træet er ikke i Göbekli Tepe.
Det er i Dara, Mardin.
Okay. Tak for, at du gav mig besked.
Atiye?
Hvad vil du os?
Jeg ved, at din far ikke viste dig nok kærlighed.
Nogle gange tror jeg, at jeg kunne have gjort mere for dig.
Men hvem du end tror på, hvem du end gør det her for,
så gør de det ikke af kærlighed.
Jeg tilgav dig. Prøv at tilgive mig.
Tilgiv dig selv.
Sæt farten ned. Aden er med i bilen.
-Så du det ikke? Du kørte en pige ned! -Hvad?
Din far venter på os i Dara. Er du parat?
Velkommen til Dara, professor Erhan.
Goddag, Selim.
-Min ven, Umut. -Mig en fornøjelse. Selim.
-Hvad kan jeg hjælpe med? Gik rejsen godt? -Fint. Vi har lidt travlt, Selim.
Vi leder efter noget. Et træ. Og vi tror, at det måske står i Dara.
Det finder vi ud. Drik først lidt af vores berømte kaffe. Følg med mig.
OLDTIDSBYEN DARA
Hvor er du henne, Erhan?
Tekster af: Sheila N. Hasahya