EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Jeg vet at alt mørke vi går gjennom leder til lyset,
og hver natt fører til dag.
Så lenge vi ikke tviler på håpets makt.
Dagen kommer, og lyset stiger fram.
Livet starter på nytt med hver gjenforening.
Bitene som falt fra hverandre, kommer sammen. De blir til en.
Liv og familier gjenoppbygges igjen.
Det vanskelige er å helbredes, å være partnere i stillhet,
og å forstå hverandre uten å snakke.
Det krever innsats for å høre stemmen fra hjertet ditt.
Shams sier, "Tålmodighet er å se på tornene og se rosen."
Det tar tid for nymånen å vokse seg til en fullmåne.
Det er et mirakel, er det ikke? Hun er endelig her. Vi er alle sammen.
Vi er en stor familie.
Hun er veldig fjern.
Hun kalte oss. La oss gi henne litt tid.
Hun vil akseptere oss når hun innser hvor mye vi elsker henne.
Det er sant. Jeg vet du vil vinne henne over.
Alt blir bra med tiden. Det er jeg sikker på.
Kom igjen, vi henter ut maten, Atiye.
Fant du noe, far?
Nei, sønn.
Jobben var ren. De har jobbet med det i noen dager. Det er ikke et eneste spor.
Jeg får obduksjonsrapportene undersøkt, kanskje det vil vise noe.
Alt virker så klart for meg.
Hva med deg? Fortalte du Atiye om Serdar?
Nei. Hun trenger ikke å vite det akkurat nå.
Ikke tenk mer på det du heller. Du gjorde det for datteren din.
Hold deg unna det, du også.
Far, jeg kan ikke hvile før jeg finner ut hva de vil ha fra henne.
Du tvang ham, du presset ham. Han snakket ikke. Hva annet kan du gjør?
Hva om de kommer igjen?
La dem komme, sønn. Vi legger oss ikke ned og gir opp.
Ta vare på datteren din. Glem alt dette, okay?
-Han snakket med Cansu i det siste? -Nei.
Noe har skjedd med henne etter at vi fant Aden. Hun forandret seg plutselig.
-Hvorfor ikke snakke med henne? -Du vet at vårt forhold har sine grenser.
Så?
Jeg kan snakke med henne. Så klart.
Erhan, la meg få litt av det.
-Gi meg litt også. -Her, du først.
-Smak på det. -Det ser godt ut.
Aden. Se hva jeg sydde til deg.
Liker du det? Jeg laget det selv.
-Lager vi en rosebukett? -Vil noen ha litt limonade?
Ja, gjerne.
Hun lager kjempegod limonade.
Aden?
Sydde du det? Så vakkert.
Ja, laget av farens søster, verdensberømt designer.
La oss si morens søster.
La oss si det, men hun har ikke sett på den ennå.
Jeg tror hun vil bruke den til en spesiell anledning.
Kan vi i hvert fall få se hvordan den vil se ut på henne?
Det er okay. Jeg stoppet.
Kjære.
Vi er alle familie, og vi vil det beste for deg.
Nå er kroppene våre sammen, slik som sjelene våre. Slipp meg inn.
-Jeg tror hun har et problem med meg. -Hvordan da? Du er jo moren hennes.
Ozan sa at han prøvde å beskytte henne. Kanskje...
Jeg vil ikke høre hans navn i dette huset.
Vår datter er slik hun er på grunn av ham.
Det kunne ha vært meg i ditt sted, eller noen andre.
Men hun så meg bare i øynene. Jeg så smerten i henne.
Hun er såret. Om jeg visste hva problemet var ville jeg oppført meg deretter.
Men hun vil ikke ha dette, hun rømmer.
Jeg kan ikke se sjelen hennes uten å få lov.
Jeg må vinne kjærligheten hennes først. Så vil hun kanskje slippe meg inn.
La oss se på den profetien. Jeg er sikker på at mange hemmeligheter er gjemt der.
Takk.
Savner du henne?
Nei. Jeg er bekymret for henne.
Det er ingenting vi kan gjøre. Du visste hvor vanskelig dette var fra begynnelsen.
Faren din startet alt dette.
Grådigheten hans skilte oss ad.
Jeg ville rømme, redde meg selv.
Han ga meg ikke et annet valg enn selvmord.
Nei, jeg mener...
Jeg skjønner ikke.
Pappa gjorde alt for deg. Han elsket deg så mye.
Fikk han deg til å tro det? Faren din var en løgner og kriminell.
Han brukte deg også.
Hvordan er du her?
De beskytter meg.
Jeg vet det er tullete...
Jeg mener... Jeg vet ikke hvordan jeg skal si det, men...
Ozan. Døden er ikke slutten, men et mellomspill.
Virkelig. De tok meg ut av det mellomspillet.
Hvem da?
-Det er vanskelig å forstå. -Unnskyld. Jeg skjønner ikke.
Men greia er… Ozan, det viser seg at det finnes mirakler i livet.
Mirakler. Det finnes krefter bortenfor det vi tror vi vet.
Du får se det når tiden kommer.
Men fram til da ber jeg bare om en ting. Stå ved min side.
La oss vandre sammen. Okay?
Hold hånden min. Vær så snill.
Akkurat som da du var liten.
Okay.
Nå er vi ved veiens ende.
Aden… valgte å være ved sin mors side istedenfor å bli guidet av oss.
Du vil ikke være adskilt fra henne lenge.
Vi kan ikke slippe henne helt. Vi trenger kreftene og kunnskapen hennes.
Vi må være mer forsiktige fra nå av.
Du må kommer nære dem, få dem til å stole på deg. Ikke slipp henne av syne.
-Jeg håper de slipper meg inn. -De betyr ikke noe, bare Aden er viktig.
Og du oppdro henne. Hun har et bånd til deg.
Aden er den eneste Atiye ikke kan si nei til. Det holder nok om hun ser deg.
Vel… Erhan…
-Erhan. -Erhan er tøff.
Vi har noe vi kan bruke mot ham.
Jeg vet det.
Liker du rommet ditt? Vi tenkte på deg da vi laget dette til deg.
Liker du det? Jeg laget det til deg.
Se, det er dette også.
Vil du male litt? Den konglen du la til hjalp oss veldig.
Du kan bruke hva du vil her inne. Jeg vet ikke om du liker å male,
men da jeg var på din alder, malte jeg alltid når jeg kjedet meg.
Jeg kunne rømme fra virkeligheten. Jeg så meg selv fra utsiden, og ble glad.
Jeg skal gi deg litt rom.
Hr. Mustafa?
-Velkommen. La oss gå inn. -Nei, jeg skal fatte meg i korthet.
Jeg er her for å advare deg.
Du skal holde deg unna jenta, og fra familien min, skjønner?
Om ikke, så vil jeg ikke vise nåde.
-Hr. Mustafa... -Slutt å snakke!
Hør på meg.
Hør her, du er fortsatt ung. Men jeg har levd lenge nok.
Jeg har ikke noe å miste i livet, bortsett fra familien min.
Om noen av dem kommer til skade, kommer jeg og dreper deg.
Da ødelegger jeg deg, uten å tenke meg om.
Det er derfor du må trå varsomt.
Så ingen av oss blir såret. Skjønner?
-Skjønner. -Bra. Om du skjønner, er det greit.
Umut, det er jeg, Erhan. Det ikke noe å bekymre seg for.
Jeg har gode nyheter.
Hvorfor er du tilbake?
Vi fant datteren vår. Jenta i drømmene dine.
Hva i helsike?
Jeg skal banke dritten ut av deg. Hvor faen er du?
Jævla drittsekk.
Svar meg når jeg ringer!
-Så? Hva vil du meg? -Kan du hjelpe meg å oversette?
-Nei, jeg kan ikke dette språk... -Umut, det kan du.
Du fant og oversatte denne filen.
Min venn sa at dette språket har ulike nivåer.
Kunnskapen min er ikke nok, men kanskje din er.
Bare noen setninger, ingen får vite det.
-Kom igjen. -Hvor?
Til Aden. Til din frelser. Kanskje det er godt å se henne.
Nei, jeg vil ikke.
Kanskje det er godt for henne å se deg også.
Det holder! Jeg sa at jeg ikke ville. Hva er det folk vil ha fra meg.
Jeg har det bra her. Jeg vil ikke ut. Jeg vil ikke være ute, okay?
Herre…
Du drar aldri herfra.
Du sa det her om dagen. Du sa at du stengte deg inne etter vraket.
Men jeg innså ikke at du mente inne i butikken.
Tre år.
Wow. Det er tøft.
Veldig tøft.
Okay.
Jeg skal gjøre mitt beste, men jeg lover ingenting.
Kan du dra nå?
Stjernene skinner
Dine øyne er trøtte
Du lukker dine vakre øyne også
Mitt vakre barn
Stjernene skinner
Dine øyne er trøtte
Du lukker dine vakre øyne også
Mitt vakre barn
Aden!
Hva gjør du her?
Jeg var bekymret for Aden. Kan jeg treffe henne fort? Så drar jeg.
Så klart.
Det går bra.
Jeg kommer tilbake.
Unnskyld. Jeg bør dra.
Kom inn på litt te, siden du er her.
Okay.
Du burde ikke ha kommer hit.
Hun har et temperament.
Om du går mot henne, blir hun sta, og vil ikke spise, drikke, eller sove.
Når hun blir vant, når dere begge blir vant, vil hun gjøre det mindre.
Om det er et nødstilfelle så kan jeg hjelpe, om du vil.
Du kan ikke komme igjen.
Okay. Så klart. Du har rett.
Jeg... Jeg oppdro henne.
Jeg kjenner rytmen hennes, alt om henne. Jeg tok vare på henne når hun var syk.
Jeg vil ikke dra fra henne i tilfelle hun trenger meg.
Jeg vet det er vanskelig. Vær så snill, du kan stole på meg.
Du brøt den tilliten ved å ikke si noe, hemmeligheter. Skal jeg stole på deg?
Spør meg. Hva vil du vite? Hvordan jeg ble med dem, for eksempel?
Faktisk…
Jeg hadde ikke et annet valg.
Serdar sa alltid det, også. Er det min datters tur også nå?
-Hvem står bak deg? -Jeg vet ikke. Jeg har aldri sett dem.
Det snakker via skjermer og mellommenn. Jeg har aldri sett noen ansikter.
Jeg stilte ikke spørsmål. Kommunikasjonen er ikke slik. Det er mer som…lydighet.
Som faren min.
Men…de ba meg om en ting.
Å beskytte henne.
Hun er trygg med moren sin nå. Du kan slappe av.
Tror du alle mødre er hellige? At de alle er gode?
Tror du ikke det finnes mødre som opprører og skader sine barn?
Jeg skal ikke bli en av dem. Det kan du være sikker på.
Du burde spørre Aden om det.
Hun har en gave.
Hun kan holde på kanskje tusenvis av år med informasjon
om mødrene og kvinnene i din slekt i minnet sitt.
Tilbake til Göbekli Tepe.
Hvordan kan det være?
Hun er ditt barn.
Og du er ute etter minnet hennes og det hun vet om.
Nei, jeg er ikke ute etter noe, Atiye. Alt jeg vil er at hun har det bra.
Hun ble tatt veldig godt vare på. Hun ville ha deg. Hun var bestemt.
Men min plikt er å beskytte henne. Selv fra deg.
Hva gjør du her?
-Besøkte datteren min. -Hva mener du med det?
Vær så snill, hva gjør du?
Han vil hjelpe oss.
Vil du hjelpe? Så fortell oss alt. Fortell sannheten!
Du kan ikke si noe, fordi du er noen andres brikke! Det er det du er.
Kom deg vekk! Dra!
Jeg er ingens brikke. Jeg prøver å gjøre det rette. Det er derfor jeg kom med Aden.
Om jeg var noens brikke, tror du at du ville fått se henne?
Og faren min er borte, det kan dere være sikre på.
-Hva skjedde med Serdar? -Sa du ikke det til henne?
Spør ham.
Jeg kan si det. Får jeg?
De fant kroppen til Serdar nære et verft for noen dager siden.
Erhan. Du visste at de var etter ham, sant?
Selv om han visste det, fortsatte han å treffe ham.
De fulgte ham og fant Serdar. Uansett, det er nok solskinn bak skyene.
Kanskje du forstår hvorfor jeg kom hit i dag.
Jeg ville ikke forlate Aden.
Jeg vet at jeg ikke er faren hennes, men hun er datteren min.
-Hun er ikke datteren din. -Erhan!
Idiot.
Pokker heller.
Jeg vil ikke gråte.
Jeg vil ikke gråte. Pokker heller.
Idiot! Jeg vil ikke gråte.
Er ikke far snart hjemme?
Vil du ha litt Serap i stedet?
Takk, men nei takk. Er det ikke for sent for det?
La meg være. Jeg klarer meg selv.
Hvordan går det?
Hun vil ikke gå ut av rommet. Erhan, hva var det der?
Hun hadde akkurat begynt å åpne seg. Vi hadde akkurat begynt å kommunisere.
Vi må få henne til å stole på oss.
Men jeg vet ikke om vi stoler på hverandre? Hvorfor fortalte du ikke det?
Skal vi krangle på grunn av ham?
Nei, men jeg hadde vært greiere mot ham om jeg visste at hans far var død.
Ozan er ikke et dårlig menneske.
Atiye, den mannen holdt datteren vår i åtte år.
Hvordan er han ikke dårlig. Jeg stoler ikke på ham.
Jeg stoler ikke på ham heller, men det endrer ikke fakta.
-Han mistet faren. Han ønsker å endre seg. -Tror du virkelig han vil endre seg?
Jeg tror Ozan kan hjelpe. Han kjenner Aden bedre enn oss begge. Han er bra for henne.
Hører du meg? Han er ansvarlig for alt som har skjedd med oss.
Og du må høre på meg. Det smerter meg også.
Jeg kommer ikke nære min datter, kan ikke røre henne. Jeg vil knytte bånd med henne.
Jeg vil klemme henne som en vanlig mor. Jeg gjør hva som helst for å få det.
Tror du ikke jeg vet det? Men dette er en plan! De folkene overvåker oss!
Hysj!
Jeg kan ikke miste deg igjen. Jeg overlever ikke å miste deg, Atiye.
Erhan, jeg vet det er vanskelig. Men det er vanskelig for Aden.
Se ting fra din datters ståsted, ikke sett deg fast i fortiden.
Skal vi late som om ikke noe har skjedd?
Okay, vi gjør det slik. Du blir her hos Aden.
Så prøver jeg å løse denne profetien.
-Om noe skjer… -Så ringer jeg.
Du ringer.
Vi brenner den sammen.
Mor.
Hør på dette.
Sol… I soltempelet…
Smerte, eller smertefull hendelse... En dårlig hendelse.
Noe i Mesopotamia, jeg kom ikke så langt.
Det er noe som et tempel, eller i et tempel, eller noe i et tempel.
Og han sier det er safran overalt. Det er det jeg kan finne ut av.
-Vent litt. Han sa safran? -Ja.
Solen…
Tempelet i Mesopotamia med en sol inne i er Safranklosteret.
De snakker om Mor Hananyo.
Under byggingen mikset de safranblomster i gipsen for å farge den.
Mor Hananyo.
-Om vi drar dit… -Til Mardin?
Ja.
Hva er det?
Det er der jeg vokste opp. Mardin.
-Du blir meg, ikke sant? -Så klart ikke!
Kom igjen. Kan du ikke se hvordan du er koblet til alt som skjer?
Vær så snill, jeg trenger hjelp.
Hvorfor drar du ikke med Atiye?
Hun er på en annen vei.
Det var en god avgjørelse å stole på deg, sønn.
Virkelig. Du klarte noe veldig vanskelig, vet du det?
Resten blir lett nå.
Og ikke føl deg dårlig fordi vi ikke kunne passe inn i livene deres. Aldri!
Aldri.
De lurte oss fram til i dag, sønn. De lurte oss.
"Vi er vakrere. Vi er bedre. Vi er smartere. Vi er rikere."
De sa alt det for å lure oss. Men jeg skal si deg noe.
Det er de som har vrangforestillinger.
Det finnes liv bortenfor den verden vi oppfatter, Ozan.
La dørene for oppfatning åpnes. La oss ødelegge grensene.
La en ny verden begynnes for folk som oss.
Nyt maten, sønn.
Ozan.
Dette er et viktig oppdrag for menneskeheten. Vi får det til.
-Okay, min kjære sønn? -Okay.
Og vi skal vise alle hvem vi er.
Ikke vær urettferdig mot deg selv. Du er ikke gal.
Alt du sa har du funnet at er sant. Du hadde rett hele tiden.
Og du er ikke alene lenger. Hvorfor er du fortsatt redd?
-Om du hadde vært gjennom det jeg... -Livet mitt var ikke fantastisk heller.
Jeg snublet også. Men jeg reiste meg. Vi sluttet ikke å lete på åtte år.
Vi fikk belønningen og fant datteren vår. Du klarer det også. Faktisk, så burde du.
Jeg vet ikke hva din kobling til dette er, eller hvem du egentlig er,
men du vil finne svarene på dine spørsmål når denne reisen er over.
Det er jeg sikker på.
Tro på meg.
Aden?
Aden.
Kjære?
Stopp!
Kjære, stopp. Ro deg ned!
Se på meg.
Se meg i øynene. Slipp taket på deg selv, la oss kommer over dette sammen.
Kjære.
Jeg lover deg, uansett hva som har skjedd, skal vi komme gjennom det sammen.
Vi skal bli ett igjen.
Gi meg en sjanse, vær så snill.
Takk.
Tekst: Mia Borgersen