EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Jeg ved, at alt det mørke, vi passerer, fører til lys,
og at hver nat fører til dag.
Så længe vi ikke er i tvivl om håbets kraft.
Dagen kommer, og lyset stiger op igen.
Livet starter forfra igen ved hver eneste genforening.
Det, der gik i stykker, samles. Fragmenterne bliver til én.
Liv og familier genopbygges endnu engang.
Det svære er at heles, at være partnere i tavshed
og forstå hinanden uden at mæle et ord.
Det kræver en indsats at høre hjertets stemme.
Shams siger: "Tålmodighed er at betragte tornen og se rosen."
Det tager tid for en halvmåne at vokse sig fuld.
Det er som et mirakel, ikke? Endelig er hun her. Alle er samlet.
Vi er én stor familie.
Hun er stadig meget fjern.
Hun kaldte på os. Giv hende lidt tid.
Hun skal nok acceptere alle, når hun forstår, hvor højt vi elsker hende.
Det er sandt. Jeg ved, at du også vil vinde hendes hjerte.
Alt vil blive godt med tiden. Det er jeg sikker på.
Kom, nu stiller vi maden ud, Atiye.
Fandt du noget, far?
Nej, min søn.
Det var perfekt. De har arbejdet på det i flere dage. Der er ikke et eneste spor.
Jeg får obduktionsrapporterne undersøgt, de kan måske vise os noget.
Det hele virker indlysende for mig.
Hvad med dig? Fortalte du Atiye om Serdar?
Nej. Det behøver hun ikke at vide lige nu.
Du skal heller ikke tænke mere på det. Du gjorde det for din datters skyld.
Du skal også lade det ligge.
Far, jeg stopper ikke, før jeg ved, hvad de vil hende.
Du tvang ham, pressede ham. Han sagde intet. Hvad mere kan du gøre?
Og hvis de kommer igen?
Lad dem komme. Vi ligger os ikke ned og spiller døde.
Tag dig af din datter. Glemt alt det her, okay?
-Har du talt med Cansu for nylig? -Nej.
Der skete noget med hende, efter vi fandt Aden. Hun har pludselig forandret sig.
-Hvorfor taler du ikke med hende? -Vores forhold har sine begrænsninger.
Og?
Jeg kan tale med hende. Selvfølgelig kan jeg det.
Giv mig lidt af det der, Erhan.
-Også til mig. -Her, tag først.
-Smag på det. -Det ser lækkert ud.
Aden. Se, hvad jeg syede til dig.
Kan du lide den? Jeg har selv lavet den.
-Laver vi en buket roser? -Hvem vil have limonade?
Det vil jeg gerne.
Hendes limonade er virkelig god.
Aden?
Har du syet den? Hvor er den flot.
Ja. Den er lavet af hendes faster, den verdensberømte designer.
Jeg ville sige moster.
Fint, men hun har ikke engang kigget på den endnu.
Jeg tror, at hun vil have den på ved en særlig lejlighed.
Kan vi i det mindste ikke se, hvordan den klæder hende?
Det er okay. Jeg holdt op.
Skat…
Vi er alle sammen én familie, og vi vil dig det bedste.
Nu er vores kroppe sammen, som vores sjæle. Vær sød at lukke mig ind.
-Jeg tror, hun har et problem med mig. -Hvordan kan det passe? Du er hendes mor.
Ozan sagde, han prøvede at beskytte hende. Måske…
Jeg vil ikke høre hans navn i dette hus.
Vores datter er, som hun er, på grund af ham.
Det kunne være sket med mig, eller en anden.
Men hun kiggede kun mig i øjnene. Jeg så hendes smerte.
Det er ikke vrede. Hun er såret. Hvis jeg forstod det, kunne jeg handle derefter.
Men hun vil ikke det her, hun flygter.
Jeg kan ikke se hendes sjæl uden hendes samtykke.
Jeg må først vinde hendes kærlighed. Så vil hun måske lukke mig ind igen.
Lad os undersøge profetien. Den gemmer sikkert på mange hemmeligheder.
Tak skal du have.
Savner du hende?
Nej. Jeg er bare bekymret for hende.
Vi kan ikke gøre noget. Du vidste, hvor svært det var fra starten af.
Din far startede alt det her.
Hans grådighed og havesyge ødelagde os.
Jeg ville væk, jeg ville redde mig selv.
Han gav mig intet andet valg end at begå selvmord.
Nej, altså….
Jeg forstår det ikke.
Far gjorde alt for dig. Han elskede dig så højt.
Bildte han dig det ind? Din far var en løgner og en slyngel.
Han udnyttede også dig.
Hvordan kan du være her?
De beskytter mig.
Jeg ved, det lyder vanvittigt.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal sige det, men…
Ozan… Døden er ikke en afslutning, men et mellemspil.
Det er sandt. De tog mig ud af det mellemspil.
Hvem gjorde det?
-Det er svært at begribe. -Undskyld, jeg forstår det ikke.
Men sagen er den, Ozan, at det viser sig, at der findes mirakler i livet.
Mirakler. Der findes kræfter, der langt overgår vores forstand.
Det vil du få at se, når tiden er inde.
Men indtil da beder jeg dig om én ting: Stå ved min side.
Lad os følges ad. Okay?
Hold mig i hånden. Jeg beder dig.
Ligesom da du var barn.
Okay.
Nu er vi ved vejs ende.
Aden valgte at stå ved sin mors side i stedet for at guide os.
I to vil ikke være adskilt længe.
Vi kan ikke helt slippe hende. Vi har brug for hendes evne og viden.
Vi skal være mere forsigtige fra nu af.
Du skal nærme dig dem, vinde deres tillid. Slip hende aldrig af syne.
-Bare de lader mig komme tæt på. -De er ligegyldige, det vigtigste er Aden.
Og du opfostrede hende. Hun er knyttet til dig.
Aden er den eneste, Atiye ikke kan sige nej til. Det er nok, at hun ser dig.
Og Erhan…
-Erhan. -Erhan er hård.
Vi har en klemme på ham.
Det ved jeg godt.
Kan du lide dit værelse? Vi tænkte på dig, da vi lavede det til dig.
Kan du lide det? Jeg lavede det til dig.
Se, der er også den her.
Vil du have noget at male med? Koglen, du tilføjede, var til stor hjælp.
Du kan bruge alt det, du har lyst til her. Jeg ved ikke, om du kan lide at male,
men da jeg var i din alder, malede jeg, når jeg kedede mig.
Jeg fjernede mig fra den virkelige verden. Jeg så mig selv udefra og følte mig glad.
Jeg giver dig lidt fred og ro.
Hr. Mustafa?
-Velkommen. Værsgo, lad os gå indenfor. -Nej. Jeg fatter mig i korthed.
Jeg kom for at advare dig.
Du holder dig væk fra pigen og min familie, forstået?
Ellers vil jeg være ubarmhjertig.
-Hr. Mustafa… -Hold mund!
Hør godt efter.
Du er stadig en ung mand. Men jeg har levet længe nok.
Jeg har intet at miste i livet, bortset fra min familie.
Hvis der sker dem noget, kommer jeg og slår dig ihjel.
Jeg knuser dig. Og jeg vil ikke engang fortryde det.
Derfor skal du passe på.
Så ingen af os kommer til skade. Er det forstået?
-Forstået. -Godt. Hvis du forstår det, er det okay.
Umut, det er mig, Erhan. Der er intet at bekymre sig om.
Jeg har gode nyheder!
Hvorfor kom du tilbage?
Vi fandt vores datter. Pigen fra dine drømme.
Årh, for helvede!
Jeg smadrer dig. Hvor fanden er du?
Dumme svin.
Tag nu den telefon!
-Og? Hvad vil du mig? -Kan du hjælpe mig med at oversætte det?
-Nej. Jeg kender ikke sproget… -Jo, du gør, Umut.
Du fandt filen og oversatte den.
Min ven sagde, at sproget havde flere niveauer.
Jeg ved ikke nok om det. Men det gør du måske.
Det er kun nogle få sætninger. Ingen vil opdage det.
-Kom, vi går. -Hvorhen?
Hen til Aden. Din redningsmand. Det kan gøre dig godt at se hende.
Nej, det vil jeg ikke.
Det vil måske også gøre hende godt at se dig.
Nu er det nok! Jeg sagde, jeg ikke vil! Hvad vil alle mig?
Jeg har det fint her. Jeg vil ikke med ud. Jeg vil ikke være udenfor, okay?
Du godeste…
Du forlader aldrig stedet her.
Det sagde du forleden. Du sagde, at du lukkede dig inde efter det i ruinerne.
Men jeg forstod ikke, at det betød her i butikken.
Tre år.
Wow. Det er hårdt.
Virkelig hårdt.
Okay.
Jeg gør mit bedste, men jeg lover ikke noget.
Er du sød at gå nu?
Stjernerne lyser
Dit blik er søvnigt
Du lukker også dine smukke øjne
Mit henrivende barn
Stjernerne lyser
Dit blik er søvnigt
Du lukker også dine smukke øjne
Mit henrivende barn
Aden!
Hvad laver du her?
Jeg var bekymret for Aden. Må jeg se hende et øjeblik? Jeg går om lidt.
Selvfølgelig.
Det skal nok gå.
Jeg kommer tilbage igen.
Undskyld. Jeg må hellere gå.
Drik lidt te, nu du er her.
Okay.
Du burde ikke være kommet.
Hun kan være hidsig.
Med tvang bliver hun stædig og vil hverken spise, drikke eller sove.
Når hun vænner sig til det, når I begge er blevet vant til det, vil det gå over.
Hvis der kommer en krise, kan jeg hjælpe dig, hvis du vil.
Du må ikke komme her igen.
Okay. Selvfølgelig. Du har ret.
Jeg… jeg opfostrede hende.
Jeg kender hendes vaner og ved alt om hende. Jeg passede hende, når hun var syg.
Jeg vil ikke forlade hende, hvis hun får brug for mig.
Jeg ved, det er svært. Men du kan stole på mig.
Du ødelagde tilliden med din tavshed, dine hemmeligheder.
Spørg mig. Hvad vil du vide? Hvordan jeg sluttede mig til dem, for eksempel?
Faktisk…
havde jeg ikke noget andet valg.
Det sagde Serdar også altid. Er det min datters tur nu?
-Hvem står bag dig? -Det ved jeg ikke. Jeg ser dem aldrig.
De bruger skærme og mellemmænd. Jeg ser aldrig deres ansigter.
Jeg stillede ingen spørgsmål. Sådan er kommunikationen ikke. Det er som lydighed.
Ligesom med min far.
Men… de bad mig om én ting.
Beskytte hende.
Hun er i sikkerhed nu med sin mor. Du kan slappe af.
Tror du, alle mødre er hellige? At de alle sammen er gode?
Tror du ikke, at nogle mødre gør deres børn kede af det og gør dem fortræd?
Jeg bliver ikke en af dem. Det kan du være sikker på.
Det burde du spørge Aden om.
Hun har en evne.
Hun kan ligge inde med måske tusinder af års viden
om de mødre og kvinder i din slægt, hun har i sin hukommelse.
Det går tilbage til Göbekli Tepe.
Hvordan kan det være?
Hun er dit barn.
Og du er ude efter hendes hukommelse og de ting, hun ved.
Nej, jeg er ikke ude efter noget, Atiye. Jeg ønsker kun, at hun har det godt.
Hun manglede ikke noget. Hun ville have dig. Hun var opsat på det.
Men det er stadig min pligt at beskytte hende. Selv mod dig.
Hvad laver du her?
-Jeg besøgte min datter. -Hvad mener du med det?
Hold op, Erhan! Hvad gør du?
Han vil hjælpe os.
Vil du hjælpe os? Så fortæl os alt. Fortæl sandheden!
Du er tavs, fordi du stadig er nogens lakaj! Det er, hvad du er.
Gå din vej! Forsvind!
Jeg er ikke nogens lakaj. Jeg prøver at gøre det rigtige. Derfor kom jeg med Aden.
Tror du, I kunne se hende, hvis jeg var nogens lakaj?
Og min far er væk, det er helt sikkert.
-Hvad er der sket med Serdar? -Har du ikke fortalt hende det?
Spørg ham.
Så siger jeg det. Må jeg det?
Liget af Serdar blev fundet ved et skibsværft for få dage siden.
Erhan… Du vidste, at de var efter ham, ikke også?
Selvom han vidste det, blev han ved med at ses med ham.
De fulgte efter ham og fandt Serdar. Men det skal nok være godt for noget.
Nu forstår I måske, hvorfor jeg kom i dag.
Jeg ville ikke forlade Aden.
Jeg ved, at jeg ikke er hendes far, men hun er min datter.
-Hun er ikke din datter. -Erhan!
Idiot.
Dumme skiderik.
Jeg vil ikke græde.
Jeg vil ikke græde. Dumme skiderik.
Idiot! Jeg vil ikke græde.
Er far ikke hjemme endnu?
Hvad med lidt Serap i stedet for?
Tak, men nej tak. Er det ikke lidt for sent med det?
Lad mig være. Jeg klarer mig selv.
Hvordan har hun det?
Hun vil ikke forlade sit værelse. Hvad var alt det for noget, Erhan?
Hun var lige begyndt at åbne sig. Vi var begyndt at kommunikere.
Vi skal vinde hendes tillid.
Men jeg ved ikke, om vi kan stole på hinanden. Hvorfor skjulte du det for mig?
Skal vi skændes på grund af ham?
Jeg havde ikke behandlet ham sådan, hvis jeg vidste, hans far var død.
Ozan er ikke en slet person. Han er fortabt.
Atiye, den mand beholdte vores datter i otte år.
Hvordan kan han være god? Jeg stoler slet ikke på ham.
Det gør jeg heller ikke, men det ændrer ikke kendsgerningerne.
-Faderen døde. Han vil forandre sig. -Tror du virkelig, det vil lykkes?
Jeg tror, Ozan kan hjælpe os. Han kender Aden bedre end os. Han gør hende godt.
Lytter du til mig? Han er ansvarlig for alt det, det er sket os.
Og du skal lytte til mig. Det gør også ondt på mig.
Jeg kan ikke nærme mig min datter, røre ved hende. Jeg vil knytte mig til hende.
Jeg vil kramme og kysse hende som en normal mor. Det ville jeg give alt for.
Tror du ikke, jeg ved det? Men alt det her er en plan! De overvåger os!
Stille!
Jeg orker ikke at miste dig igen. Jeg overlever ikke uden dig, Atiye.
Jeg ved, det er meget svært, Erhan. Men det er sværere for Aden.
Sæt dig i vores datters sted, og vær ikke fanget i fortiden.
Skal vi lade som om, der ikke skete noget?
Fint, så gør vi sådan her. Du bliver her med Aden.
Så prøver jeg at løse det med profetien.
-Hvis der sker noget… -Ringer jeg.
Så ringer du.
Lad os brænde den sammen.
Mor…
Lyt til det her.
Solen, i soltemplet.
Smerte, eller smertefuld hændelse. Noget med en dårlig hændelse.
Noget i Mesopotamien, den del af det forstod jeg ikke.
Det er noget som et tempel, eller i et tempel, eller noget i et tempel.
Og han nævner safran. Det er, hvad jeg kunne finde ud af.
-Øjeblik. Siger han safran? -Ja.
Solen…
Templet i Mesopotamien med en sol indeni er Safran-klostret.
De snakker om Mor Hananyo.
Under opførelsen blandede de krokusblomster i pudsen for at farve den.
Mor Hananyo.
-Hvis vi tager dertil… -Til Mardin?
Ja.
Hvad er der?
Der er jeg vokset op. I Mardin.
-Du følger med mig, ikke? -Nej, selvfølgelig ikke!
Kom nu. Kan du ikke se, hvor knyttet du er til alt det, der sker?
Kom nu, jeg har brug for din hjælp.
Hvorfor tager du ikke Atiye med?
Hun har valgt en anden kurs.
Det var virkelig en god beslutning at sætte min lid til dig, min søn.
Virkelig. Du fik udrettet noget meget kompliceret, ved du det?
Nu vil resten være let.
Og hav det aldrig skidt med, at vi ikke passede ind i deres liv. Aldrig!
Aldrig.
De narrede os indtil i dag, min søn. De narrede os.
"Vi er smukkere. Vi er bedre. Vi er mere intelligente. Vi er rigere."
Alt det sagde de for at narre os. Men lad mig sige dig en ting.
Det er noget, de bilder sig ind.
Der findes liv langt ud over den verden, vi opfatter, Ozan.
Lad erkendelsens døre åbne sig. Lad os nedbryde grænserne.
Lad en ny verden begynde for folk som os.
Nyd måltidet, min søn.
Ozan.
Det her er en meget vigtig mission for menneskeheden. Vi vil få det til at ske.
-Ikke sandt, min elskede søn? -Jo.
Og så vil vi vise alle, hvem vi er.
Vær ikke uretfærdig mod dig selv. Du er ikke skør.
Alt det, du sagde, du opdagede, viste sig at være sandt. Du havde ret.
Og du er ikke alene mere. Hvorfor er du stadig bange?
-Hvis du havde oplevet det, jeg har… -Mit liv var heller ikke fantastisk.
Jeg snublede også. Men jeg rejste mig op igen. Vi ledte videre i otte år.
Vi blev belønnet og fandt vores datter. Du kan også gøre det. Du burde gøre det.
Jeg ved ikke, hvad din forbindelse til det her er, eller hvem du virkelig er,
men når denne færd er slut, vil du have fundet svarene på dine spørgsmål.
Det er jeg sikker på.
Tro mig.
Aden?
Aden.
Skat?
Hold op!
Hold nu op, min skat. Tag det roligt!
Kig på mig.
Se mig i øjnene. Slip kontrollen, lad os overvinde det her sammen.
Min skat…
Jeg lover, at hvad der end er sket før, skal vi nok klare os igennem det sammen.
Vi bliver som én igen.
Vær sød at give mig en chance.
Tak.
Tekster af: Sheila N. Hasahya