PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Každá temnota, kterou procházíme vede ke světlu,
a každá noc vede ke dnu.
Nesmíme ale pochybovat o síle naděje.
Přijde den a znovu vyjde světlo.
S každým setkáním začne život od začátku.
Rozpadlé dílky se znovu spojí. Stanou se jedním.
Znovu se zrodí životy a rodiny.
Těžké je se uzdravit,
být partnery v tichu
a rozumět jeden druhému beze slov.
Člověk se musí snažit, aby slyšel hlas svého srdce.
Shams říká: „Trpělivost je dívat se na trn a vidět růži.“
Chvíli trvá, než srpek měsíce doroste do úplňku.
Je to jako zázrak, že?
Konečně je tady. Všichni jsme spolu.
Jsme jedna velká rodina.
Pořád je od nás tak vzdálená.
Zavolala nás. Dejme jí čas.
Přijme nás, až si uvědomí, jak moc ji milujeme.
To je pravda. I ty si získáš její srdce.
Všechno se časem spraví.
Vím to.
Pojďme odnést jídlo ven, Atiye.
Našel jsi něco, tati?
Ne, synku.
Ať to udělal kdokoliv, byla to čistá práce.
Za celé ty dny nenašli jedinou stopu.
Teď procházím pitevní zprávu.
Možná tam něco odhalí.
Mě přijde všechno jasné.
A co ty? Řekl jsi Atiye o Serdarovi?
Ne.
Teď o tom nepotřebuje vědět.
Ani ty už na to nemysli.
Všechno jsi to udělal pro svou dceru.
A teď se od toho drž dál.
Tati, nepřestanu, dokud nezjistím, co od ní chtějí.
Tlačil jsi na něho, ale nic neřekl. Co víc chceš dělat?
Co když přijdou znovu?
Tak ať přijdou. Budeme dělat mrtvé brouky.
Postarej se o dceru.
A na tohle zapomeň.
Mluvila jsi teď někdy s Cansu?
Ne.
Co jsme našli Aden, je nějaká jiná.
Jakoby se najednou změnila.
Proč si s ní nepromluvíš?
Víš, že náš vztah má své meze.
No a?
Můžu s ní promluvit.
Jasně, že můžu.
- Dej mi trochu, Erhane. - Tady máš.
- I já chci. - Ty první, miláčku.
- Ochutnej to. - Vypadá to dobře. Dej si.
Aden.
Podívej, co jsem ti ušila.
Líbí se ti?
To já sama.
Dobře.
- Děláš kytici růží? - Dá si někdo limonádu?
Já si dám ráda.
Limonádu dělá výbornou.
Aden?
To jsi ušila? Hezké.
Jo.
Jsou od světoznámé návrhářky. Tety z otcovy strany.
Z matčiny strany.
I tak se na ně ještě ani nepodívala.
Určitě by si je ráda oblékla na nějakou speciální příležitost.
Můžeme se alespoň podívat, jak by na ní vypadaly?
V pořádku, Aden. Přestaň.
Zlatíčko.
Jsme rodina
a chceme pro tebe to nejlepší.
Naše těla jsou teď spolu jako naše duše.
Prosím, pusť mě dovnitř.
Myslím, že má se mnou problém.
Jak to? Jsi její matka.
Ozan říkal, že se ji snažil chránit.
Možná…
Prosím, už nechci jeho jméno v tomhle domě slyšet.
Naše dcera je taková kvůli němu.
Mohl jsem být na tvém místě já nebo někdo jiný.
Ale dívala se do očí mně.
Viděla jsem její bolest uvnitř.
Není to zlost. Trápí se.
Kdybych jen tak věděla, co má za problém.
Ale to ona nechce. Utíká pryč.
Bez svolení do její duše nevidím.
Nejdřív musím získat její lásku. Možná mě tam pak pustí.
Projděme si to proroctví.
Určitě skrývá tajemství o naší dceři.
Děkuju.
Stýská se ti po ní?
Ne.
Jen mám o ni strach.
Nemůžeme nic dělat.
Od začátku jsi věděl, jak to bude složité.
Celé to začal tvůj otec.
Jeho chamtivost a nevyrovnanost
nás rozdělily.
Chtěla jsem utéct. Zachránit se.
Nedal mi jinou možnost než sebevraždu, Ozane.
Ne, já…
Nechápu to.
Táta pro tebe udělal všechno.
- Tak moc tě miloval. - To ti namluvil?
Tvůj otec byl lhář a podvodník.
A taky tě využil.
Jak to, že jsi tady?
Chrání mě, Ozane.
Vím, že to zní hloupě…
Já…
Nevím, jak ti to říct, ale…
Ozane.
Smrt není konec, ale jen mezihra.
Opravdu.
A oni mě z toho mezidobí vytáhli.
Kdo?
Vím, že je těžké to pochopit.
Promiň. Nerozumím tomu.
Jde o to, že…
Ozane, v životě se dějí zázraky.
Zázraky.
Existují síly přesahující to, co známe.
Až přijde čas, uvidíš to.
Do té doby tě prosím o jedno.
Stůj při mně.
Pojďme spolu.
Hm?
Drž mě za ruku.
Prosím.
Jako když jsi byl malý.
Dobře.
Teď jsme na konci cesty.
Aden…
se rozhodla, že nás nepovede a bude se svou matkou.
Naštěstí od ní nebudeš pryč dlouho.
Nemůžeme ji nechat jít úplně.
Potřebujeme její sílu a vědomosti.
Odteď musíme být opatrnější.
Musíš si získat jejich důvěru.
A nespouštět ji z očí.
Snad mě k sobě pustí.
Na nich nezáleží, jen na Aden.
Vychoval jsi ji.
Je mezi vámi pouto.
Jediné Aden nedokáže Atiye říct ne.
Stačí, když tě uvidí.
No…
Erhan…
Erhan.
Erhan je tvrdý.
Máme na něj páku.
Já vím.
Líbí se ti tvůj pokoj?
Mysleli jsme na tebe a měli jsme ho pro tebe připravený.
Líbí se ti to?
To jsem pro tebe vyrobila.
A pak je tady tohle.
Chceš si malovat?
Ta šiška, kterou jsi přidala, nám moc pomohla.
Můžeš použít všechno, co tady je.
Nevím, jestli maluješ ráda,
ale já v tvém věku malovala, kdykoliv jsem se nudila.
Mohla jsem tak utéct před světem.
Sledovat se zvenčí a být šťastná.
Dám ti prostor.
Pane Mustafo?
Vítejte. Prosím, pojďte dovnitř.
Ne, zdržím se jen chvilku.
Přišel jsem tě varovat.
Drž se dál od té holčičky i od mé rodiny, dobře?
Jestli ne, nebudu mít slitování.
- Pane Mustafo… - Nic neříkej!
Poslouchej mě.
Ještě jsi mladý.
Ale já už jsem žil dlouho.
Kromě mojí rodiny už nemám v tomhle životě co ztratit.
Pokud se jim něco stane,
zabiju tě.
Zničím tě.
A ani se neohlédnu.
Proto ti radím
hlídat si každý krok.
A nikomu se nic nestane.
Rozumíš?
Rozumím.
Dobře.
Pokud rozumíš, tak fajn.
Umut, žádný strach. To jsem já, Erhan.
Mám dobré zprávy!
Erhane, proč ses vrátil?
Našli jsme naši dceru.
Dívku z tvých snů.
Dávej pozor!
Já ti dám.
Kde sakra jsi?
Zatracený bastard.
Zvedni ten telefon!
A? Co ode mě chceš?
Pomůžeš mi s překladem?
- Nemůžu. Já tenhle jazyk… - Ale ano, znáš ho.
Našla jsi a přeložila všechno v téhle složce.
Přítel říkal, že má tenhle jazyk různé úrovně.
Ale moje znalosti na to nestačí.
Možná tvoje budou.
Jen pár vět.
Nikdo se to nedozví.
Pojďme.
- Kam? - Za Aden.
Za tvou zachránkyní. Možná ti pomůže, když ji uvidíš.
Ne, já nechci.
Možná i jí pomůže, když uvidí tebe.
Dost!
Řekla jsem, že nechci!
Co ode mě všichni chcete?
Je mi tady dobře. Nechci ven.
Nechci být venku, rozumíš?
Můj bože…
Nikdy odtud neodcházíš.
Předtím jsi to říkala.
Že jsi se po té nehodě uzavřela.
Ale neuvědomil jsem si, že v tomhle obchodě.
Tři roky.
Páni.
To je drsné.
Hodně drsné.
Dobře.
Budu se snažit, ale nic neslibuju. Ano?
Můžeš teď jít?
Hvězdy září,
tvé oči jsou unavené.
Zavři svá krásná očka
mé nádherné dítě.
Hvězdy září,
tvé oči jsou unavené.
Zavři svá krásná očka
mé nádherné dítě.
Aden!
Co tady děláš?
Bál jsem se o Aden.
Můžu ji vidět? Pak hned půjdu.
Jistě.
Všechno je v pořádku.
Zase se vrátím.
Promiň. Měl bych jít.
Dej si čaj, když jsi tady.
Dobře.
Neměl bys sem chodit.
Je vznětlivá.
Když jdeš proti ní, zatvrdí se a nejí, nepije ani nespí.
Až se aklimatizuje, až se obě aklimatizujete,
bude to dělat míň a míň.
Kdyby nastala nějaká nouzová situace, můžu pomoct.
Tohle je naposled. Nesmíš sem chodit.
Jistě. Máš pravdu. Já jen…
Já…
Vychoval jsem ji.
Znám její rytmus. Vím o ní všechno. Staral jsem se o ni, když byla nemocná.
Nechci ji opustit pro případ, že by mě potřebovala.
Vím, že je to těžké, ale…
Prosím, věř mi.
Tu důvěru jsi zničil mlčením a utajováním.
Jak ti můžu věřit?
Zeptej se mě na cokoliv.
Jak jsem se k nim dostal?
Vlastně…
Neměl jsem na výběr.
To Serdar taky vždycky říkal.
Teď je na řadě moje dcera?
Kdo za tebou stojí?
Nevím. Nikdy jsem je neviděl.
Komunikují skrz obrazovky a prostředníky. Obličeje jsem neviděl.
Nepokládal jsem otázky. Naše komunikace je spíš ve stylu…
poslušnosti.
Jako u mého otce.
Ale…
jednu věc po mně chtěli.
Abych ji chránil.
Se svou matkou je v bezpečí.
Můžeš být v klidu.
Myslíš, že jsou všechny matky svaté? Že jsou všechny hodné?
Neexistují snad takové, které svým dětem ubližují?
Já taková nebudu, Ozane. Tím si můžeš být jistý.
Na to by ses měla zeptat Aden.
Má dar.
Má ve své paměti tisíce let informací
o matkách a ženách z tvé linie.
Sahá to až ke Göbekli Tepe.
Jak je to možné?
Je to tvoje dítě.
A tobě jde o její paměť a o věci, které ví.
Ne, nejde mi o nic, Atiye.
Jen chci, aby byla v pořádku.
Bylo o ní postaráno. Tím si buď jistá.
Chtěla tě. Byla odhodlaná.
Mojí povinností je ji stále ochraňovat.
I před tebou.
Co tady děláš?
- Byl jsem navštívit mou dceru. - Jak to myslíš?
Erhane! Prosím! Co to děláš?
Chce nám pomoct.
Chceš pomoct? Tak nám všechno pověz.
Řekni pravdu!
Nemůžeš, co? Pořád jsi něčí pěšec!
Přesně to jsi.
Zmiz odtud!
Běž!
Nejsem ničí pěšec. Snažím se dělat, co je správné.
Proto jsem Aden přivedl.
Kdybych byl něčí pěšec, myslíš, že byste ji viděli?
A můj otec je pryč, tím si můžete být jistí.
Počkat, co se stalo Serdarovi?
Neřekl ti to?
Zeptej se ho.
Dobře, řeknu jí to. Můžu?
Před pár dny našli Serdarovo tělo poblíž loděnice.
Erhane.
Věděl jsi, že po něm jdou, že?
I když to věděl, pořád se s ním scházel.
Sledovali ho a našli Serdara.
Ale určitě je na tom i něco dobrého.
Možná už chápete, proč jsem dnes přišel.
Nechtěl jsem Aden opustit.
Vím, že nejsem její otec, ale ona je moje dcera.
- Není tvoje dcera. - Erhane!
Pitomec.
Ten parchant.
Nebudu brečet.
Parchant jeden.
Pitomec! Nebudu brečet.
Táta ještě není doma?
Nedáš si raději Serap?
Díky, ale ne.
Není na tohle už pozdě?
Nech mě být.
Postarám se o sebe.
Jak jí je?
Nechce vyjít z pokoje.
Co to bylo, Erhane?
Zrovna se začala otevírat.
Začaly jsme komunikovat a podívej, co se stalo.
Musíme získat její důvěru.
Ale věříme si vůbec my dva? Proč jsi to přede mnou tajil?
Budeme se kvůli němu hádat?
Ne, ale vědět o smrti jeho otce, chovala bych se jinak.
Ozan není špatný. Je ztracený.
Atiye.
Ten muž držel naši dceru osm let.
A není špatný?
Vůbec mu nevěřím.
Já taky ne, ale to nic nemění.
Přišel o otce. Snaží se změnit.
Vážně věříš, že se snaží změnit k lepšímu?
Myslím, že nám Ozan může pomoct.
Zná Aden líp než my oba. Očividně jí prospívá.
Slyšíš, co říkám?
Je zodpovědný za všechno, co se nám stalo.
Poslouchej mě. I mě to bolí.
Nemůžu se k dceři přiblížit. Dotknout se jí.
Chci s ní mít pouto.
Obejmout ji, políbit jako normální máma.
Udělám proto cokoliv.
Myslíš, že to nevím? Ale tohle všechno je plán!
Oni nás sledují!
Ticho!
Nemůžu tě znovu ztratit.
Nepřežil bych to, Atiye.
Erhane, vím, že je to těžké.
Ale pro Aden ještě těžší.
Vžij se do její situace
a nezůstávej v minulosti.
Budeme dělat, že se nic nestalo?
Tak to uděláme takhle.
Ty tady zůstaň s Aden
a já zkusím rozluštit to proroctví.
- Pokud něco… - Zavolám.
Zavoláš.
Zapalme to společně.
Mami.
Dobře. Poslechni si tohle.
Slunce…
V chrámu slunce…
Bolest nebo bolestná událost… Něco špatného.
Něco v Mezopotámii,
tomu jsem nerozuměla.
Něco jako chrám, nebo něco v chrámu.
A taky mluvil o šafránu. Tomu jsem rozuměla.
- Počkat. O šafránu? - Jo.
Slunce…
Chrám v Mezopotámii se sluncem uvnitř?
To je Šafránový klášter.
Mluví o Mor Hananyo.
Při stavbě
míchali květy šafránu do sádry, aby ji obarvili.
Mor Hananyo.
- Možná když tam pojedeme… - Do Mardinu?
Jo.
Co se děje?
V Mardinu jsem vyrůstala.
Umut, pojedeš se mnou, že?
- Ani náhodou! - No tak, Umut.
Copak nevidíš, jak jsi s tím vším spojená? Prosím.
Potřebuju tvou pomoc.
Proč nejdeš s Atiye?
Ta je na jiné cestě.
Věřit ti bylo dobré rozhodnutí, synku.
Povedlo se ti něco hodně těžkého, víš to?
Zbytek už bude snadný.
A neměj z toho špatný pocit.
Do jejich života nikdy nezapadneme.
Nikdy.
Dodnes nás klamali.
Klamali nás.
„Jsme krásnější. Jsme lepší. Jsme chytřejší. Jsme bohatší.“
Chtěli nás tím oklamat.
Ale něco ti povím.
To oni jsou ti pomatení.
Existují životy mnohem dál za světem, který vnímáme.
Otevřeme dveře vnímání.
Zničme hranice.
Ať pro lidi, jako jsme my, začne nový svět.
Dobrou chuť, synku.
Ozane.
Pro lidstvo je to velmi důležitá mise.
Dokážeme to.
Dobře, můj drahý synu?
Dobře.
Všem ukážeme, kdo jsme.
Nebuď na sebe přísná, Umut. Nejsi blázen.
Všechno, co jsi zjistila, je pravda.
Měla jsi celou dobu pravdu.
Už nejsi sama. Proč se pořád bojíš?
Nechápeš to.
- Kdyby sis prošel tím… - Ani můj život nebyl úžasný.
Zakopl jsem a spadl, ale věděl jsem, jak se znovu postavit.
Osm let jsme nepřestávali hledat.
A odměnou nám byla naše dcera.
I ty to dokážeš. Vlastně bys měla.
Podívej.
Nevím, jak jsi s tím spojená,
ani kdo doopravdy jsi,
ale až tahle cesta skončí, najdeš odpovědi na své otázky.
Jsem si jistý.
Věř mi.
Aden?
Aden.
Zlatíčko?
Přestaň!
Dost, zlatíčko. Uklidni se!
Podívej se na mě. Podívej se mi do očí.
Pojďme to překonat společně.
Zlatíčko.
Cokoliv se
v minulosti stalo, slibuju, že to spolu překonáme.
Zase budeme jedna.
Dej mi šanci, prosím.
Děkuju.
Překlad titulků: Michaela Šimonková Filipová