PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Ahoj.
Je Ozan doma?
A ty jsi kdo?
Máš tady mámu?
Aden?
Hledala jsem tě.
Běž.
Dobrý večer.
Dobrý.
Umut říkala, že ta ztracená mapa ukazovala někam sem.
Samozřejmě to neví přesně.
Ale…
- Ale co? - Ale nevím.
Serdar jel taky někam sem a pak zmizel.
Co když jdeme do pasti?
To si nemyslím.
Bylo mi té ženy líto.
Hluboce v něco věří, ale nemůže o tom s nikým mluvit.
Málem to neštěstí nepřežila.
Je z ní vyvrhel a je úplně sama.
To zní povědomě.
Asi jo.
Podle mě má s těmi lidmi ještě jiný problém.
Má nějakou rodinu?
To nevím.
- Erhane? - Hm.
Podívej.
Ozan ještě neodjel, nebo ano?
Vy jste Cansu, že?
Ano. Známe se?
Ne.
Říká se, že když někoho poprvé potkáte
a máte pocit, že ho odněkud znáte,
tak jste se určitě potkali v minulém životě.
Pokud na podobné věci věříte.
Je Ozan doma?
Zavolám ho.
Odkud znáte Ozana?
Neřekla jste to.
Erhane, na pláži je ten symbol!
To je ono.
Tohle není zavřené.
Nikdo tady není.
Ještě se podívám ven.
Fajn, budu tady.
Neboj.
Cansu?
Má tak zvláštní jméno.
- Kdo to je? - Kdo?
Holčička, co mi otevřela.
Ta žena je její matka?
No…
Proč jsi neřekla, že přijdeš?
Nemluvili jsme o tom?
Chtěl jsi posílit náš vztah
a já ti nedokázala odpovědět.
Proto jsi odešel.
Ne, já… Můžeme si popovídat později?
Ne.
Chci mluvit teď.
Ani já nechci náš vztah dál tajit.
Chci o něm říct sestře, bratrovi, všem.
Pokud to myslíš vážně, já taky. Na ostatní kašlu.
Cansu, podívej…
Co se děje? Proč se takhle chováš?
Tohle nejsi ty.
Co se ti stalo s rukou?
To nic není, Cansu.
Věříš mi?
Věříš?
Můžeme si o tom promluvit později?
- Můžeme, prosím? - Nechci tě ztratit, Ozane.
Ani já tě nechci ztratit. Ale můžeš už jít, prosím?
Přiveď mi ji.
Přiveď mi ji, prosím.
Co je tamto?
Co myslíš?
Ozane, ta holčička…
- Na pláži nikdo není. - Tady něco je.
Aden.
Ta holčička…
Sakra!
Aden!
Stůjte!
Ségra, Ozan má tvoji dceru!
Co je to za místo?
Fialové kameny.
Ano. Fialové kameny z Göbekli Tepe.
Co tady dělají?
Možná využívají vědění kamene.
Borovicová šiška…
To oko z obrazu…
Věštba, o které Umut mluvila…
Klíčící semeno…
Moje matka mi vyprávěla to samé o naší dceři
v tom jiném světě.
Je to duté.
Atiye, ustup.
Co to děláš, Erhane?
Zjistíme, co je za tím.
Co je to za místo?
Ozan má tvoji dceru!
Erhane.
- Cansu našla naši dceru. - Cože?
Sakra.
Sakra!
Byla to ona, že?
Unesl jsi dceru mojí sestry.
Co jsi to udělal?
Kde je ta žena? Kam ji odvezla?
Nezvedá to.
Do háje! Já toho chlapa zabiju.
No tak, odpověz mi.
Nehleď na mě. Odpověz!
- Nevím. - Nevíš?
Vážně nevím.
Do háje s tebou.
Do háje! Jak jsi to mohl udělat?
Tohle je únos dítěte!
Můj bože.
Cansu. Můžu něco říct?
- Cansu. - Co?
Podívej…
Chtěl jsem ti o tom všem říct.
Až přijde správný čas.
Já…
Znáš mě. Udělal bych něco takového bez vysvětlení?
Co já vím? Co já sakra vím?
Koho jsem se ty roky dotýkala a milovala ho?
Nějakého podvodníka?
Jak? Jak jsi sakra mohl?
Vysvětli mi, jak jsi to mohl skrývat!
Zatímco jsme spolu měli vztah?
Proč bys to dělal?
Odpověz mi!
Vážně to chceš vědět?
Ano!
Musel jsem to udělat.
Abych ji ochránil.
Koho ochránit a před kým?
- Aden. - Aden?
Okamžitě ji najdeš, přivedeš ji sem
a pak ji dáš Atiye!
Bože. Už blázním.
Do háje. Já toho chlapa zabiju.
Co ti v životě chybělo?
„Otec mě nemiloval. Život na nic.“ To je tvoje omluva?
Vážně promiň, ale proboha…
Jo a taky jsi vyrůstal bez mámy.
To je vážně hrozné trauma!
Přímo obrovské. A…
A ty řekneš, že víš, co je pro ni dobré?
Mám ti říct, co je pro ni dobré?
Já zažila to samé.
Ty pitomče.
Můj otec mě vzal a přivedl mě domů jako kotě!
Víš to. Mluvili jsme o tom.
Proto jsem cítila, že mi něco schází.
Vyrůstala jsem a netušila, kdo jsem.
Chceš pro ni to samé?
Ale já to nedovolím.
Neprojde si tím čím já.
Slyšel jsi mě?
Honem, Erhane. Tyhle dveře jsou otevřené.
Ozane!
- Běž za Cansu! - Sestřičko.
- Ozane! - Cansu.
Kde je moje dcera?
Nějaká žena ji odvezla.
- Aden. - Cože?
Tvoje dcera se jmenuje Aden.
Viděla jsi ji. Dotkla ses jí.
Viděla a dotkla. Je v pořádku. Neboj.
Díky bohu.
Jsem hloupá. Kdyby mi to došlo dřív, mohla bych je chytit.
Běžela jsem za nimi, ale nedohonila je.
Není to tvoje chyba, Cansu.
Ozane!
Kde sakra je?
Kde jsou?
Řekni mi, kde je! Mluv!
Támhle.
Kde sakra je? Mluv!
Mluv!
Nemám ti co říct.
Zabiju tě! Osm let jsem se nedokázal nadechnout!
Věděl jsi to? Osm let!
- Erhane! - Bratře!
- Víš, jak jsem žil? - Pusť ho!
- Nech ho! Chceš ho zabít? - Ví to!
Ví, kde je!
Naše holčička!
Uklidni se. Dýchej
Jsi v pořádku? Hm?
Nechala jsi šišku v domě na pláži. Je to tak, Aden?
A pak jsi nakreslila to oko u Ozana.
Vzpomínáš?
Ty a já jsme si hodně podobné, Aden.
Hledáš něco, co tě doplní.
Stejně jako já.
Sice nemluvíš, ale vím přesně, co potřebuješ.
Ozane, kde skrýváš moji dceru?
- Nefunguje to. Nebude mluvit. - Ne, počkej!
Jsi otec. Musíš se uklidnit!
Tobě navíc nic neřekne. Nechej mluvit Atiyu.
Kde je moje dcera, Ozane?
Nevím.
Snažíš se nahlédnout do mého nitra?
To se ti nepodaří. Na mě to neplatí.
Neboj, bez tvého svolení nic neuvidím.
Podívej. Ještě můžeš všechno napravit.
Můžeš se kát. Poprosit o odpuštění.
O tvoje odpuštění?
Říkáš, že jsi uvnitř prázdný.
Víš vůbec, jaké to je?
V náruči prázdnota namísto dítěte.
Dny plné nadějí.
Nevědět, kdo nebo co ti schází.
Ta prázdnota s sebou nese žal.
Ozane, osm let žiju s černou dírou v srdci.
Mluv, prosím.
Je to moje dcera. Moje rodina.
Tvoje rodina.
Chceš mluvit o rodině?
Co třeba tvoje matka…
Kolikrát ti lhala a snažila se tě ovládat?
Rodina je skvělá věc. Vážně ti ji závidím.
Moje matka se změnila.
Stejně jako tvůj otec.
Vím, že se zlobíš.
Ale nedovol, aby moje dcera vyrůstala sama, jako ty.
- Co jsi mu udělal? - Nech mě.
Jsi tak krutý!
- Tohle udělat dítěti? - Ty mi…
Co jsi to za muže?
Zasloužil si to. Nevidělas, co udělal?
- Je to dítě! - Moje dítě. Můj syn.
- Není jen tvůj! - Bude silný po mně. Ne jako ty.
- Tomuhle říkáš silný? - Samozřejmě.
- Moje dítě. Můj syn. - Nech mě, zatraceně!
- Pusť moji ruku! - Je můj!
Serdare!
Je to moje vina.
To není pravda.
Měl jsem ho zabít. Z hrobu by nás nezničil!
Slibuju, že Aden najdeme.
Dostaneš svou dceru zpátky. Jen se uklidni, prosím.
Atiye. Co se stalo? Kde je Ozan?
Nedonutíš ho mluvit, Erhane.
Bratře! Kam běžíš?
Ne!
Všechny ty roky jsem trpělivě čekala a je naživu.
No…
Proto nechápu, proč jsi nechala Ozana jít.
Myslíš, že to pro mě bylo snadné?
Nic těžšího jsem nikdy neudělala.
Ale viděla jsi, že mi neodpoví.
- Byl ochotný udělat jedinou věc. - Jakou?
Ukázat mi vystrašené dítě uvnitř něho.
Cansu, Ozana nepřiměješ mluvit.
Ale…
Já tomu nevinnému dítěti věřím.
Přivede mi mou dceru.
A můj bratr?
Nejspíš mu nešel odpustit.
Neodpouštěj mu.
Být tebou, druhou šanci mu nedám.
Někteří si tu šanci nezaslouží. Pokazí to.
Už je to dobrý. Počkej na mě v autě, ano?
Co se ti stalo, Ozane?
Nic to není, mami. Neboj.
Co to děláš?
Jsem tvoje matka.
Nemusíš být přede mnou silný.
Ani nemusíš nic skrývat.
Co dělala ta Cansu u tebe doma?
Nedělej ze mě hlupáka. Vím, že Cansu znáš.
Pak taky víš, že to musí skončit, Ozane.
Dobře?
Stůj při mně, Ozane.
Vzpomeň si, jak jsme silní, když jsme spolu.
Víš, jak je následující úkol důležitý.
Nech to být. Ukonči ten vztah.
Bolí to hodně?
Dobrý. Nic to není.
Nedovolím, aby se ti ještě něco stalo.
Nedovolím.
Slib matky.
Dobře?
Promiňte?
Ozane.
Můj synu.
Co…
Ozane.
Ozane. Synku.
Mami?
Drahoušku?
Jsi to vážně ty?
Jsem.
Co…
Jak…
Neboj.
Jsi to vážně ty?
Synku.
Všechno ti povím.
Teď jsem tady.
Jsem tady.
Ozane!
Jsi v pořádku?
Nic mi není.
Pojďme odtud pryč.
Musíme si promluvit. Došlo ke změně plánu.
Vím, jak z té dívky dostat informace.
Ozane!
Vím, že mi rozumíš.
Neboj se.
Všechno bude v pořádku, dobře?
Ničeho se neboj.
Sledoval jsem ho, ale nedokázal jsem ho chytit.
Pak jsem se šel projít a pročistit si hlavu.
Vím, že mi ohledně Ozana nevěříš.
Ale naše dcera přijde za námi.
Kvůli tomuhle tě tak miluju.
Ale pochop mě. Nemůžu být jako ty.
Co se děje?
OZAN MĚLA JSI PRAVDU, CANSU. PROMIŇ.
Dcerko.
Dceruško.
Vítej.
Vítej doma u své rodiny.
MÁMĚ CO UDĚLÁME TEĎ?
Překlad titulků: Michaela Šimonková Filipová