‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎- Dle Serdar… ‎- Draga mea.
‎Ajutați-mă!
‎Timpul nu există.
‎Dle Serdar.
‎Totul se întâmplă concomitent.
‎Ajutați-mă!
‎Nu-ți fie frică!
‎Percepem evenimentele secvențial, ‎pentru că așa am fost învățați.
‎Dar, fiecare alegere a noastră ‎înseamnă noi posibilități.
‎Influențăm o lume perenă, ‎fără să ne dăm seama.
‎Dacă ne recunoaștem greșelile, ‎se schimbă totul.
‎Te voi salva, Cansu. Nu te teme.
‎Totul va fi bine.
‎NAȘTEREA ÎNCEPE CU MOARTE
‎ULTIMA NOASTRĂ ZI ‎E ÎNCEPUTUL PRIMEI
‎Erhan.
‎Am găsit…
‎Alo, Serdar? Ce ai găsit? Unde ești?
‎Serdar? Alo? Mă auzi?
‎Alo?
‎Când a trimis astea?
‎Unde e locul ăsta?
‎Aden!
‎Am întârziat.
‎Haide, Aden!
‎Ești plină de nisip. Ridică-te!
‎Poți sta întinsă.
‎Închide ochii!
‎Când eram mică
‎adunam conuri de pin cu mama.
‎Ea repeta, ca într-o rugă: „Va veni.
‎Se va opri când noaptea va fi zi, ‎iar focul, apă.
‎Are în suflet frică. Și răsplată.”
‎Am întrebat-o ce face.
‎Mi-a spus că vrea să atingă eternitatea, ‎esența sufletului.
‎Iar la nevoie,
‎voi găsi un con de pin ‎și mă voi gândi la ea.
‎Mi se va deschide al treilea ochi
‎și o voi putea găsi.
‎Dar nu am încercat.
‎Crezi că poate să facă asta?
‎Fiica ta e specială, Atiye.
‎Poate că ne-am pierdut din puteri,
‎dar ea provine din două familii speciale.
‎Nu are doar cunoștințele necesare.
‎Se pricepe și la suflet.
‎Cei care au răpit-o știu asta.
‎Au nevoie de ea.
‎Înțeleg de ce încearcă să mă contacteze.
‎Au acționat. ‎Ei îi vor puterile, iar ea vrea ajutor.
‎Trebuie să ajung imediat la ea.
‎Mesajele trimise înseamnă toate ceva.
‎Să-l căutăm pe Serdar!
‎- Poate că el știe. ‎- Nu.
‎Un con de pin ars, un simbol, un ritual…
‎Sunt multe informații noi, Atiye.
‎Nu vreau să-l pun în pericol.
‎Ce altă variantă ai, Atiye?
‎Doar o dată.
‎Mergem să vorbim cu el.
‎Merg eu. Nu trebuie să vii și tu.
‎Ți-am făcut ceai de mentă. Te va calma.
‎Mulțumesc.
‎A venit sora ta de departe. ‎Ia și tu o pauză, să vorbim.
‎Imediat.
‎Trebuie să lucrezi așa de mult?
‎E pentru serviciu.
‎Nu doar acum.
‎Așa faci mereu.
‎Am fost plecată ani buni. ‎Nu m-ai vizitat niciodată.
‎Cansu, știi că suntem ocupați. ‎Ne cunoști situația.
‎Da.
‎Tocmai de asta…
‎Poate ar trebui să faci o pauză? ‎Ți-ar prinde bine.
‎Am înțeles, spune-mi.
‎Nu mă lua pe ocolite. Arăt rău?
‎Nu rău, dar…
‎Ești… tensionat.
‎Ești cu noi, dar mintea ți-e departe.
‎- Ne e dor de tine. ‎- Cansu.
‎Bineînțeles, mă gândesc la fiica mea
‎și la tot ce ne-ar putea duce la ea.
‎La Göbekli Tepe și alfabetele străvechi! ‎Ce să fac? Să nu o mai caut?
‎Da, renunță la ea! Oare asta am spus?
‎Dar ce vrei să spui? Nu am altă soluție.
‎Alții și-ar pierde mințile. ‎Trebuie să o caut!
‎Dacă nu o caut, înnebunesc!
‎Îmi pare rău.
‎O vom găsi într-o bună zi.
‎Atunci mă voi opri
‎și voi sta cu familia.
‎Nu pune la suflet ce am spus.
‎Eu…
‎am exagerat.
‎Te iubim oricum.
‎Te pot ajuta cu ceva?
‎Da, mulțumesc.
‎Poți afla de unde e poza asta?
‎E foarte simplu. Știu.
‎Pe cine căutați?
‎Pe Serdar.
‎- Cine sunteți? ‎- O cunoștință veche.
‎Nu l-am văzut azi.
‎Cred că a plecat.
‎Și unde îl pot găsi?
‎Nu știu. Stătea doar în casă.
‎Ieri l-a vizitat un tânăr.
‎Au vorbit mult timp.
‎Poftă bună.
‎Nu mă așteptam să mă suni.
‎Nici eu.
‎Scuze că a trebuit să vii aici. ‎Doar acum am timp liber.
‎M-am gândit că tu ești proprietarul ‎când am văzut că nu sunt clienți.
‎Am cunoscut un bucătar în Praga.
‎Își iubea munca. ‎Voia să deschidă un restaurant.
‎M-a întrebat dacă îl ajut. Și l-am ajutat.
‎Suntem asociați.
‎El muncește, eu fac bani. ‎Câștigăm amândoi.
‎Foarte bine, dacă banii te fac fericit.
‎Asta ai înțeles? Nu e așa…
‎Încerc să-i împlinesc visul unui prieten.
‎Asta nu e rău.
‎Deci?
‎Cu ce ocazie pe la mine?
‎Îl caut pe tatăl tău.
‎Eu nu.
‎Crezi că știu unde e?
‎Mi s-a spus că-l vizitează doar un tânăr.
‎Da…
‎Mersi că mă vezi tânăr, dar nu am fost eu.
‎Cu ce crezi că te poate ajuta?
‎Vreau să-i pun niște întrebări.
‎Da…
‎Ce întrebări?
‎De ce-ți pasă, Ozan? Știi unde e?
‎Nu știu.
‎Vrei să vorbești cu el
‎despre vechile lui relații?
‎Fiica mea încearcă să ia legătura cu mine.
‎Doar Serdar poate înțelege mesajele.
‎Aștept de ani buni, ‎spune-mi dacă știi unde e.
‎Nu știu, dar…
‎Nu cred că Serdar știe ceva.
‎Crezi că ar mai fi în viață dacă ar ști?
‎- Nu ai informații? ‎- Nu am.
‎OK.
‎Cine e acolo?
‎Ozan?
‎Ozan, tu ești?
‎Indiferent cine ești, deschide ochii.
‎Deschide-i bine!
‎Putere, succes…
‎Nu crede ce ți-au promis.
‎Ei te cunosc mai bine.
‎Vor spune că te vindecă, ‎dar îți vor lua sufletul.
‎Nu-i lăsa să te folosească. ‎Scapă de aici, auzi?
‎Mă auzi?
‎Nu pleca, ascultă-mă!
‎Nu pleca…
‎ZEN CERAMICĂ, ‎PORȚELAN, ARTIZANAT, UNICATE
‎- Îl caut pe dl Umut. ‎- Eu sunt Umut.
‎- Scuze, am crezut că e un domn. ‎- Ce doriți?
‎- Să vă întreb ceva. ‎- Nu se poate.
‎Stați așa, să o luăm de la capăt.
‎- Cine sunteți? ‎- Sunt Erhan Kurtiz.
‎Arheolog și profesor universitar.
‎Vreau să văd un act.
‎Nu ăsta. Ceva de la facultate.
‎Hai!
‎Vreau să vorbim despre ceva important.
‎Te rog.
‎Bine, intră!
‎Întreabă ce vrei și pleacă!
‎Un prieten cercetător a dispărut.
‎Mi-a trimis un ultim mesaj cu acest loc.
‎- Nu am mai auzit de el de atunci. ‎- Stai așa!
‎- Mă acuzi de ceva? ‎- Nu, îl caut doar pe prietenul meu.
‎Poate știi ceva.
‎Ce să fac eu cu prietenul tău?
‎Ce vrei? ‎Unde mi-ai găsit numele și adresa?
‎Pe internet.
‎Cercetarea noastră e despre Göbekli Tepe.
‎Poate știi ceva.
‎Indiferent ce cercetezi și ce vrei, ‎nu vei găsi aici.
‎Nu am legătură cu Göbekli Tepe!
‎- Lasă-mă în pace! ‎- Nu ai legătură cu Göbekli Tepe.
‎OK.
‎Și asta ce e?
‎Tu ești Umut Yazıcı.
‎DEZASTRU LA GÖBEKLİ TEPE
‎Singura persoană care a supraviețuit.
‎Se spune că e un miracol. ‎E chiar coincidență?
‎Nu știu. Poate!
‎- Dacă ai terminat cu întrebările, pleci? ‎- Nașterea începe cu moarte.
‎Și…
‎ultima noastră zi…
‎e începutul primei.
‎Am tradus asta dintr-o limbă străveche.
‎Nimeni nu știe de ea.
‎Evident că tu ai mai auzit asta.
‎Te rog, e foarte important!
‎Erhan…
‎Erhan te cheamă, nu?
‎Pot să-ți dau un sfat? Nu te băga!
‎Totul despre Göbekli Tepe e o minciună.
‎Că e poarta către rai,
‎că e construit de extratereștri, ‎că e al unor ființe superioare.
‎Oamenii se nasc, trăiesc și mor! Atât!
‎- Restul sunt superstiții. ‎- Chiar crezi ce spui?
‎Desigur! Întreabă vecinii despre mine.
‎Sunt nebună!
‎Vezi-ți de treburile tale! Cară-te!
‎Pleacă!
‎Nu ești nebună.
‎Ea a adăugat asta simbolului.
‎Nu e ciudat?
‎Are opt ani.
‎Nici nu știu cum o cheamă.
‎Cred că o vei întâlni curând. Serios.
‎Avem, în sfârșit, susținerea ta.
‎Bineînțeles. Era singura soluție.
‎Sunt atât de disperată, ‎încât am apelat la Ozan.
‎Care Ozan? Al nostru?
‎Și?
‎Ce a spus? Ce s-a întâmplat?
‎Nu s-a întâmplat nimic. Am vorbit.
‎OZAN
‎Nu răspunzi?
‎Nu am chef.
‎- Avem secrete? ‎- Atik.
‎Suntem adolescente?
‎Nu.
‎Spune-mi! E evident că ai pe cineva.
‎Iar vorbești în dodii!
‎Ai vreun al șaselea simț?
‎Da, exact.
‎Ai întors telefonul cu fața în jos ‎și porți hainele de ieri.
‎Prostuțo!
‎Bine, nu-mi spune nimic!
‎Dacă nu e nimic serios, e OK.
‎Dar dacă e iubirea vieții tale,
‎m-aș supăra dacă nu-mi spui nimic.
‎Nici vorbă. Ce înseamnă iubirea vieții?
‎Eu nu am cunoscut așa ceva.
‎Nu am pe nimeni.
‎Nu există nimeni.
‎Nu ești niciodată acasă.
‎Vreau ca totul să fie ca pe vremuri.
‎O să fie, nu?
‎E o perioadă de adaptare?
‎Apropo, vreau să-ți spun ceva.
‎Despre lucrurile de pe vremuri…
‎Am văzut întâmplător un mesaj ‎pe telefonul fratelui meu.
‎Era de la Serdar.
‎Parcă spuneați că nu țineți legătura…
‎Nu înțeleg.
‎Omenirea e cea mai mare catastrofă ‎pentru planeta Pământ.
‎Violență, răutate, lăcomie, mânie,
‎război și durere…
‎Omenirea le-a adus pe toate.
‎Omul nu a aprins focul vieții, ‎ci a ales să pârjolească viața.
‎Omul a întors spatele Pământului ‎și a produs vărsare de sânge.
‎A răspândit ura ca pe un virus, ‎în loc să ofere iubire.
‎A otrăvit oceanele și toate apele lor.
‎Valul de ură s-a întins atât de mult…
‎încât n-a distrus doar omenirea…
‎Pregătește-te! Plecăm.
‎…ci și toate ființele vii de pe planetă.
‎Omenirea a cedat ‎punctului mic și negru din suflet.
‎Da?
‎E prea târziu pentru vindecare.
‎Trebuie să găsim mântuire.
‎Îți va veni și ție rândul.
‎Găsește-ți esența și fă ceea ce trebuie!
‎Nu știu cum, dar și-a contactat mama.
‎Procedura nu mai funcționează.
‎Nu am mai obținut informații.
‎Ce vreți să spuneți, dle? Mă dați afară?
‎Din ce motiv?
‎Nu am nevoie de scuze. ‎Știu care e problema.
‎Cine dă ordinele? Cine trage sforile?
‎Faceți cum doriți. Nu mă puteți opri!
‎Facultatea m-a dat afară fără motiv.
‎Pur și simplu?
‎Am lipsit recent, dar e doar o scuză.
‎Sunt ordine de sus.
‎Poate pentru că te vezi cu Serdar?
‎Mi-ai promis, Erhan.
‎Știam că e căutat ‎și că trebuie să-l lăsăm în pace.
‎Atiye, nu-l pot lăsa.
‎A lucrat cu ei ani buni. ‎Orice informație e importantă.
‎Contați doar tu și fiica ta.
‎A dispărut exact când aveam nevoie de el.
‎A dispărut? De unde știi?
‎Fiica noastră trimite mesaje. ‎Eu nu înțeleg toate semnele.
‎Am vrut să mă ajute Serdar.
‎Ce mesaje? Spune-mi tot!
‎Eram într-o pădure, urmăream semnele.
‎Conurile de pin au format același simbol.
‎Cu ochiul în mijloc.
‎Ce pădure? O știai, o poți descrie?
‎Un con de pin.
‎Nu era acolo de dimineață.
‎Și aici e ceva.
‎Uite!
‎E simbolul cu ochiul în mijloc.
‎Eram sigur că femeia aia știe ceva.
‎Ce femeie?
‎OZAN: TREBUIE SĂ PLEC.
‎LIPSESC O PERIOADĂ, ‎VORBIM CÂND MĂ ÎNTORC.
‎Draga mea…
‎Cred că ești cu capul în nori.
‎De unde știi?
‎Ți-ai făcut cafea și mi-ai dat-o mie. ‎Ia-o înapoi!
‎Mie îmi dă palpitații.
‎Scuze de neatenție. Mă gândeam la ceva.
‎Tată…
‎Nu înțeleg mereu oamenii.
‎Nu ai vorbi mai bine cu mama ta?
‎Cu mama nu mă înțeleg așa de bine.
‎Mai încearcă.
‎E prea târziu, tată.
‎Dar eu o înțeleg.
‎E totul în regulă.
‎Sunt un copil care i-a fost lăsat pe cap.
‎A făcut tot ce a putut.
‎Dar asta este tot.
‎Nimic mai mult.
‎Atunci, spune-mi! Te ascult.
‎Încerc să-mi îmbunătățesc comunicarea,
‎dar nu e suficient pentru toată lumea.
‎Parcă toți vor mai mult.
‎Bravo! Ai înțeles cum sunt oamenii.
‎Înțeleg că poate și eu am secrete.
‎Sau sunt oameni
‎pe care trebuie să-i înțeleg înainte.
‎Nu-i pot mulțumi pe toți!
‎Cansu, nu-ți face griji pentru secrete.
‎Crezi că nu e cazul?
‎Uneori gândim prea mult.
‎Ne copleșesc gândurile și nu e cazul.
‎Nu te chinui pentru nimeni.
‎Secretele nu trebuie să stea ‎în calea vieții și visurilor tale.
‎Unii se vor supăra
‎și nu te vor înțelege, dar cine te iubește
‎te va înțelege până la urmă.
‎Nu?
‎Chiar crezi?
‎Uită-te la noi!
‎Am avut secrete față de tine.
‎Și ne înțelegem foarte bine.
‎Mi-au lipsit lecțiile tale de viață.
‎- Da? ‎- Da.
‎Ai umblat prin toată lumea
‎și n-ai învățat nimic?
‎Nu.
‎Înseamnă că ai înțeles ‎unde trebuie să rămâi.
‎Nu?
‎Voi face ceea ce trebuie.
‎Foarte bine, draga mea.
‎Dar nu te stresa prea tare!
‎Crezi că e nebună ‎doar pentru că e instabilă?
‎Aici e. E foarte agresivă.
‎M-a dat afară și a urlat. Nu pare normală.
‎Poate se teme. A trecut prin multe.
‎Cum intrăm?
‎- Tatăl tău nu avea firmă de pază? ‎- Te bazezi pe mine?
‎Întotdeauna.
‎Bravo!
‎Vezi tot. Cărți, caiete, orice găsești.
‎- Erhan. ‎- Da?
‎Trebuie să vezi ceva.
‎DESCOPERIRE ÎN GÖBEKLİ TEPE
‎Ce sunt astea?
‎E obsedată de Göbekli Tepe.
‎SĂPĂTURI SISTATE LA GÖBEKLİ TEPE
‎Are ceva și cu deochiul.
‎Ca fiica noastră. ‎Și ea are o obsesie cu ochii.
‎Simbolul vine din Babilon.
‎E folosit pentru a combate forțele răului.
‎Cine e aici?
‎Cine sunteți?
‎Ai venit în vizită ‎și acum intri prin efracție?
‎Ce naiba se întâmplă?
‎Liniștește-te. Tot ce am spus e adevărat.
‎Nu te-am mințit.
‎Ești arheolog ziua și hoț noaptea?
‎Nu ai vrut să-mi răspunzi la întrebări.
‎Nu ai înțeles nimic.
‎Nu asta am făcut!
‎Ți-am spus doar să te cari!
‎Aș vrea să pot, Umut.
‎Bună, eu sunt Atiye.
‎Fiica noastră a fost răpită acum opt ani ‎și îmi trimite mesaje pentru prima dată.
‎Desenează aceiași ochi ca tine.
‎Ea ne-a trimis la tine. Ajută-ne, te rog!
‎Ai văzut-o vreodată?
‎O poți descrie?
‎Am văzut-o doar în vis.
‎E frumoasă. Are ochi colorați diferit.
‎Unul e galben,
‎celălalt albastru.
‎Da, unde ai văzut-o?
‎Tot în vis.
‎Spunea mereu același lucru.
‎„Nașterea începe cu moarte. ‎Ultima noastră zi e începutul primei.”
‎Mereu la fel.
‎Am început să cred că mă cheamă.
‎Am început să caut locurile din vis.
‎Am făcut investigații. Am vorbit cu lumea.
‎Am descoperit niște lucruri.
‎Am totul aici.
‎De asta am mers la Göbekli Tepe.
‎Dar acolo…
‎S-a lăsat întunericul.
‎Totul s-a întâmplat brusc.
‎Toți am fost prinși sub dărâmături.
‎Nu aveam aer, am crezut că mor.
‎A apărut în ultimul moment.
‎M-a călăuzit.
‎Am ieșit datorită ei.
‎Fiica ta m-a salvat.
‎Pe urmă ce ai făcut?
‎Ce să fac, m-am oprit.
‎Eram urmărită. Mi se întâmpla mereu ceva.
‎M-am retras aici. Ce să fac?
‎Am găsit acest text.
‎Vorbește despre o zi mult așteptată, ‎despre o profeție.
‎Pot să văd?
‎„Nașterea începe cu moarte.
‎Ultima noastră zi e începutul primei.
‎La momentul potrivit, ‎o nouă eră va începe din prima sămânță.
‎Ea va veni.
‎Va deschide poarta spre viața adevărată.”
‎Aden.
‎Mai am ceva de făcut.
‎Termin și pe urmă…
‎Stai aici, mă întorc imediat.
‎NAȘTEREA ÎNCEPE CU MOARTE
‎Ai spus că erai urmărită. De cine?
‎Nu știu. De ei!
‎Nu am văzut pe nimeni.
‎Nu se arată niciodată. ‎Eu servitori și măști.
‎Și de ce te urmăreau?
‎Cine…
‎Cine ești tu?
‎Dacă vreți, vă arăt unde am ajuns.
‎Am marcat pe hartă locurile ‎în care am văzut-o pe fiica voastră.
‎Poate vă ajută.
‎Erau aici.
‎- Ești sigură? ‎- Bineînțeles.
‎Ozan.
‎Fiul meu.
‎Mă bucur că ești aici.
‎Trebuie să vorbim. Să mă asculți.
‎Nu e niciodată prea târziu.
‎Nu știu cine te-a convins ‎și cum ai ajuns aici, dar…
‎Poți da fata înapoi.
‎O poți lua de la capăt.
‎Ai dreptate.
‎Merit tot ce mi se întâmplă.
‎Dar te implor să te salvezi.
‎Eliberează-te!
‎Eliberează-te sau te vor distruge!
‎Te vor distruge…
‎Cum e posibil?
‎Ai murit!
‎Te-am îngropat cu mâinile mele!
‎Am făcut totul pentru tine.
‎Ca să te aduc înapoi.
‎Ozan!
‎Nu…
‎Ozan…
‎Eu…
‎Sunt tatăl tău…
‎Nu sunt fiul tău.
‎Eu nu am tată.
‎Subtitrarea: Dana Aelenei