EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
-Hr. Serdar… -Min kjære.
Hjelp meg.
-Det er ikke noe som heter tid. -Hr. Serdar.
Alt i universet skjer på en og samme tid.
Hjelp meg.
Ta det med ro.
Vi opplever ting i tur og orden, fordi det er det vi har blitt lært.
Men hvert valg vi tar fører til en ny mulighet.
Vi påvirker alt i et tidløst sted, selv om vi ikke innser det.
Du kan fortsatt angre deg, Serdar, og det forandrer alt.
Jeg skal redde deg, Cansu. Ikke vær redd.
Du klarer deg.
FØDSEL BEGYNNER MED DØD
VÅR SISTE DAG ER BEGYNNELSEN PÅ DEN FØRSTE DAGEN
Erhan.
Jeg fant…
Hallo, Serdar? Hva fant du? Hvor er du?
Serdar? Hallo? Hører du meg?
Hallo?
Når sendte han disse?
Hvor er dette stedet?
Aden! Kom igjen, vi er sene.
Aden, kom igjen. Du har sand over hele deg. Reis deg.
Du kan legge deg ned.
Lukk øynene.
Da jeg var liten, samlet moren min og jeg grankongler.
Som om vi ba, sa hun: "Hun vil komme.
Hun vil ikke stoppe før dag og natt kommer sammen, og ild og vann forenes.
Sjelen hennes er frykt. Sjelen hennes er en belønning."
Jeg spurte henne hva hun gjorde.
Hun sa, "Jeg prøver å nå evigheten, sjelens midtpunkt.
Om du trenger henne en dag, burde du finne en kongle og tenke på henne.
På den måten vil ditt sanne øye åpne, og du vil kunne nå henne."
Men jeg prøvde ikke en gang.
-Tror du virkelig at hun kan gjøre dette? -Datteren din er veldig spesiell.
Tiden har kanskje tatt krefter fra oss, men hun er etterkommer av to slekter.
Hun har ikke bare kunnskapen om sinnet, som oss, men også om sjelen.
De som kidnappet henne vet det også. Det er derfor de er ute etter henne.
Så det er logisk at hun prøver å ta kontakt nå.
De prøvde på noe. De vil ha kreftene hennes, så hun spør om min hjelp.
Jeg må nå datteren min, med en gang.
De beskjedene hun sendte, de betydde noe alle sammen.
-Vi må finne Serdar. Han vet kanskje. -Nei, det kan vi ikke.
En brent kongle, et symbol, et rituale… Du har masse ny informasjon, Atiye.
Men jeg vil ikke sette ham i fare.
Hva annet har du? Bare en gang. Vi drar og snakker med ham.
Jeg drar alene. Du trenger ikke å bli med.
Jeg laget litt myntete. Det vil roe deg ned.
Takk.
Søsteren din kom hele denne veien. Skal du ta en pause? La oss prate.
Et øyeblikk.
-Må du virkelig jobbe så mye? -Vel, dette er en jobbgreie…
Ja, men jeg snakker ikke om akkurat nå. Det er alltid som dette.
Jeg har vært utenlands i årevis. Du kom ikke på besøk en eneste gang.
Du vet hvor travle vi er. Du kjenner situasjonen vår.
Jo. Og det er nettopp derfor...
Stopp og pust litt? Det vil kanskje gjøre deg godt.
Kom igjen, si det. Ikke gå rundt grøten. Ser jeg så ille ut?
Ikke ille, jeg mener...
Du er slik! Anspent...
Ja, du er med oss, men hodet ditt er alltid et annet sted. Vi savner deg.
Jeg tenker på datteren vår, og hvilke ledetråder som kan føre oss til henne,
og Göbekli Tepe, og gamle alfabeter! Hva skal jeg gjøre? Slutte å lete?
Slutt nå. Gi opp på datteren din. Har jeg sagt det?
Hva er det, da? Jeg har ikke et valg, Cansu!
Alle andre ville blitt gale. Om jeg ikke leter etter henne, blir jeg gal også!
Unnskyld.
Vi kommer til å finne henne.
Og da skal jeg stoppe opp og puste, og være med familien min.
Ikke tenk på det jeg sa.
Jeg mener... Jeg var en idiot. Vi er glad i deg uansett.
Er det noe jeg kan hjelpe deg med?
Det er det, faktisk. Kan du finne ut hvor dette bildet er fra?
Det blir lett. Det klarer jeg.
Hvem leter du etter?
Jeg så etter Serdar.
-Hvem er du? -En gammel venn.
Jeg har ikke sett ham i dag. Han dro sikkert.
Hvor kan jeg finne ham?
Jeg vet ikke. Jeg har aldri sett ham gå ut før.
En ung mann kom forbi i går. De låste seg inne og snakket sammen.
Smakelig måltid.
-Jeg trodde ikke du skulle ringe. -Jeg ble overrasket selv.
Beklager at du måtte komme til meg. Dette var den eneste tiden jeg var fri.
Jeg trodde du var eieren da jeg ikke så noen andre kunder.
En kokk fant meg i Praha en dag.
Han var dedikert til arbeidet sitt. Han ville åpne sitt eget sted.
Han spurte om jeg ville støtte ham. Det gjorde jeg.
Vi er partnere. Han jobber og jeg tjener penger - begge vinner.
Vel, så bra for deg, om du blir lykkelig av å tjene penger.
Er det sånn det høres ut? Nei, det er ikke slik.
Jeg prøver å gjøre en venns drømmer sanne. Det er ikke en dårlig ting.
Så? Hvorfor har jeg gleden av å treffe deg?
Jeg leter etter faren din.
Det gjør ikke jeg.
Tror du virkelig jeg vet hvor han er?
De sa at hans eneste besøkende er en ung mann.
Hm. Takk for at du kaller meg ung, men jeg besøker ham ikke.
-Hva kan Serdar gjøre for deg, uansett? -Jeg vil spørre ham om noen ting.
-Hva vil du spørre om? -Hvorfor bryr du deg?
-Vet du hvor han er eller ikke? -Nei, jeg vet ikke.
Prøver du å finne ut av hans gamle forbindelser?
Datteren min prøver å nå meg.
Bare Serdar kan forstå beskjedene hun har sendt.
Jeg har ventet på dette i årevis. Om du vet hvor han er, si det.
Jeg vet ikke, men jeg tror ikke Serdar vet noe.
Tror du at han ville vært i live om han visste?
-Så, du vet ikke? -Jeg vet ikke.
Okay.
Hvem er det?
Ozan?
Ozan, er det deg?
Uansett hvem du er, åpne øynene.
Åpne dem.
Makt, suksess… Uansett hva de lovet deg, ikke tro på det.
De kjenner deg bedre enn du kjenner deg selv.
De sier at de vil helbrede deg, så stjeler de sjelen din. Ikke la dem bruke deg.
Hei! Hører du meg? Hei!
Vent, ikke gå! Hør på meg! Stopp!
Stopp!
ZEN KERAMIKK PORSELEN, HÅNDLAGET, UNIK
-Jeg ser etter Hr. Umut. -Jeg er Umut.
-Jeg sa Hr. Umut uten å tenke. -Hva vil du?
-Spørre deg om noe, om det er okay. -Nei.
Vent litt, dette ble helt feil.
-Hvem er du? -Jeg heter Erhan. Erhan Kurtiz.
Jeg er en arkeolog, og en akademiker.
Få se et ID.
Å, det er ubrukelig. Vis meg universitets-IDet. Kom igjen.
Jeg må snakke med deg om noe veldig viktig. Vær så snill.
Kom inn.
Kan du bare spørre det du lurer på og dra?
En venn som jeg forsket med, har forsvunnet.
Den siste beskjeden han sendte var et bilde av dette stedet.
-Jeg har ikke hørt fra ham siden. -Vent litt.
-Skylder du på meg? -Nei. Jeg leter bare etter vennen min.
-Kanskje du vet noe. -Hva skulle jeg gjøre med vennen din?
Hva vil du meg? Hvordan fant du navnet mitt og adressen min?
På internett.
Hør her, vi forsket på Göbekli Tepe. Kanskje du vet noe.
Altså, uansett hva du leter etter, det du er ute etter er ikke her.
Jeg har ikke noe å gjøre med Göbekli Tepe! La meg være!
Du har ikke noe å gjøre med Göbekli Tepe. Okay.
Hva er dette, da? Du er Umut Yazıcı.
GÖBEKLİ TEPE ULYKKE
Den eneste som overlevde vraket. Et mirakel. Er dette et sammentreff?
Jeg vet ikke. Kanskje det! Om du er ferdig med spørsmålene dine, kan du dra?
Fødsel begynner med død.
Og…
vår siste dag er begynnelsen på den første dagen.
Vi oversatte det fra et gammelt språk. Ingen andre vet om det.
Det er tydelig at du har hørt den setningen før. Dette er viktig for meg.
Hør her, Erhan… Erhan, sant?
Hold deg utenfor dette. Alt som er skrevet om Göbekli Tepe er en løgn.
Det er porten til himmelen,
utenomjordinger bygget den, den tilhører overmennesker… Løgner!
Mennesker fødes, lever og dør! Det er New Age-tull, okay?
-Tror du på det du sier? -Spør de andre butikkeierne om meg!
Jeg er gal, okay? Hold deg unna meg for din egen skyld! Så, stikk av!
Gå da!
Du er ikke gal.
Se, hun la til dette til symbolet.
Er det ikke rart?
Hun er åtte år gammel. Jeg vet fortsatt ikke navnet hennes.
Jeg tror du vil få treffe henne veldig snart. Seriøst.
-Endelig har vi din fulle støtte. -Jeg kunne ikke gjøre det annerledes.
Du vet, jeg er så desperat at jeg snakket med Ozan i dag.
Vår Ozan?
Og? Hva sa han? Hva skjedde?
Ingenting skjedde. Han bare snakket.
-Du svarer ikke? -Nei, jeg følte ikke for det.
-Begynner å ha hemmeligheter? -Atik. Er vi tenåringer?
Nei.
Okay, fortell. Det er helt klart noen i livet ditt.
Nå begynner du igjen, høres helt utenomjordisk ut.
-Er det din sjette sans, kjære? -Ja, det er min sjette sans, kjære.
Telefonen er vendt ned på bordet, og du har på deg gårsdagens klær, din dumming!
Greit. Ikke si det du!
Det er greit om dere bare henger,
men om du har møtt kjærligheten blir jeg lei meg om du holder det fra meg.
Aldri. Hva er kjærlighet uansett? Jeg finner ikke kjærligheten.
Det er ingen. Det finnes ikke.
Du er aldri her. Og når du er her, vil jeg at ting skal være slik de pleide.
De blir det, sant?
Dette er bare tilpasningsperioden etter å ha kommet tilbake?
Forresten, jeg ville fortelle deg noe. På tale om hvordan det var…
Jeg så en melding på min brors telefon i dag ved et uhell.
Det var fra Serdar.
Jeg mener, du sa du ikke traff ham. Jeg skjønner ikke.
Menneskeheten er den verste katastrofen som har skjedd på jorden.
Vold, nag, grådighet, sinne,
krig, smerte...
Menneskeheten laget dem alle.
Menneskene valgte ikke å tenne livets ild, men å ødelegge livet med den ilden.
Menneskene snudde ryggen til verden, og påførte seg selv blodsutgytelse.
Den spredde hat i luften som et virus, istedenfor kjærlighet.
Den forgiftet havene og vannet i seg selv.
Denne hatbølgen spredde seg så langt...
at den ikke bare drepte seg selv...
Gjør deg klar. Vi drar.
…men alle levende vesener på planeten.
Menneskeheten overga seg til den mørkeste delen av sjelen.
Hallo?
Og nå er det for sent for å helbredes.
Fra nå av må vi søke frelse.
Din tid kommer.
Finn deg selv, og gjør din del.
Jeg vet ikke. Hun nådde moren sin på en måte.
Denne fremgangsmåten funker ikke lenger Vi kan ikke få mer informasjon.
Sir, hva sier du? Hva mener du, fått sparken?
Og for hvilken grunn?
Nok unnskyldninger. Jeg vet hva problemet ditt er.
Hvem gir deg ordren? Hvem drar i trådene?
Gjør hva du vil. Du kan ikke stoppe meg!
Universitetet ga meg sparken, uten å gi meg en grunn.
Bare plutselig?
Ja, jeg mener, jeg har vært fraværende, men det er bare en unnskyldning.
De følger ordre.
Kan det være fordi du møter Serdar?
Du lovet meg. Vi vet at de er etter ham. Vi skulle la ham være i fred.
Jeg kan ikke slippe Serdar. Han jobbet med dem i årevis.
Alle ledetråder fra ham er viktig. Det som teller er deg og datteren vår.
Okay, men han forsvant da vi trengte ham som mest.
Hvordan vet du at han forsvant?
Datteren vår sender beskjeder. Jeg skjønte dem ikke og gikk til Serdar.
Hvilke beskjeder? Fortell meg alt, fra begynnelsen.
Jeg dro til en skog, fulgte tegnene. Konglene skapte det samme symbolet.
Og det var et øye i midten.
Hva slags skog? Kjenner vi den? Kan du beskrive den?
-En grankongle. -Det var ikke her i morges.
Det er noe annet der også.
Her er det! Dette er symbolet, med det samme øyet i midten.
Jeg visste det var noe med henne.
Hvilken kvinne?
OZAN JEG DRAR PÅ EN REISE.
JEG BLIR BORTE EN STUND. SIER FRA NÅR JEG ER HJEMME.
Kjære… Jeg tror du er litt fjern.
Hvordan visste du det?
Du laget en kaffe til deg selv, og du gir den til meg. Ta den.
Den vil gi meg hjerteflimmer.
Unnskyld, pappa. Jeg er distrahert. Jeg mener, jeg tenkte på noe.
Pappa...
Jeg sliter med å forstå folk.
Cansu, er det ikke bedre om du snakker med moren din om dette?
Mamma og jeg har ikke det forholdet.
Så skap det, kjære.
Det er for sent, pappa.
Det er greit, jeg forstår henne. Det er greit.
Jeg var bare et barn som ble forlatt i armene hennes da.
Hun gjør sitt beste også.
Men det er det. Det er alt. Jeg vil ikke presse det fram.
Uansett, fortell meg. Jeg lytter.
Jeg gjør mitt beste for å ta kommunikasjonen med folk til neste nivå,
eller gjøre det bedre, men det er ikke nok for noen. Alle vil ha mer.
Bra jobba! Du har skjønt hva mennesker handler om.
Okay, greit, men jeg har kanskje hemmeligheter også.
Det er kanskje folk jeg må tenke på og forstå før jeg tar et steg.
Jeg kan ikke gjøre alle til lags!
Cansu, det er bedre å ikke bekymre seg for mye over disse hemmelighetene.
Er du sikker?
Noen ting overtenker vi.
Vi blir overveldet uten grunn. Det er ikke noen vits, kjære.
Ikke trykk noe ned for en annens skyld.
Til slutt skal ikke de hemmelighetene komme i veien for ditt liv og drømmer.
De blir sinte først og vil ha trøbbel med å forstå, men om de virkelig elsker deg
vil de forstå deg til slutt. Sant?
-Tror du virkelig det? -Se på oss.
Jeg holdt en stor hemmelighet for deg. Men vi er fortsatt like sterke, sant?
Jeg har savnet dine lærdomsord.
-Virkelig? -Virkelig.
Du har reist rundt hele verden, men kunne ikke finne noen lærdommer?
Nei.
Bra. Du har vel endelig forstått hvor du bør bo, ikke sant?
Uansett, jeg skal dra og gjøre det godt igjen.
Okay. Gjør det, vennen.
Ikke vær hard mot deg selv!
Må hun være psykisk syk bare fordi hun var litt ustabil?
Der er det. Nei, men hun er veldig aggressiv.
Hun sparket meg ut skrikende. Hun er absolutt ikke normal.
Kanskje hun bare var redd. Hun har vært gjennom mye.
Hvordan kommer vi inn?
-Eide ikke faren din et sikkerhetsselskap? -Du ser til meg altså?
Jeg ser alltid til deg.
Bra jobba!
Sjekk overalt. Bøker, notatbøker, ta med alt du finner.
-Erhan. -Ja?
Du må se dette.
OPPDAGELSE I GÖBEKLİ TEPE
Hva er alt dette?
Hun er besatt av Göbekli Tepe.
UTGRAVING STOPPET I GÖBEKLİ TEPE
Hun har en greie med det onde øyet, også.
Som datteren vår. Hun er besatt av øyne.
Dette symbolet er fra Babel.
Det har blitt brukt til å beskytte mot dårlig energi.
Hvem er der?
Hvem faen er du?
Først kommer du hit på dagen, og nå bryter du deg inn?
Ta det med ro. Alt jeg fortalte deg er sant. Jeg løy ikke til deg.
Så du er arkeolog om dagen, og innbruddstyv på natten?
Du ga meg ikke noe valg da du ikke svarte på spørsmålene mine.
Du forsto ikke i det hele tatt.
Det var ikke det jeg gjorde! Jeg ba deg dra til helvete!
Jeg skulle ønske vi hadde et valg, Umut.
Jeg er Atiye, Umut. Datteren vår ble kidnappet for åtte år siden,
og hun sender oss beskjeder for første gang.
Og hun tegner de samme øynene du så.
Datteren vår peker mot deg. Vær så snill, hjelp oss.
Har du sett henne?
Kan du beskrive henne?
Jeg har sett henne i drømmene mine. Hun er vakker. Øynene hennes har ulik farge.
Et av øynene er gult, det andre er blått.
Ja, hvor så du henne?
Hun var i mine drømmer også. Hun sa det samme, hver gang.
"Fødsel begynner med død. Vår siste dag er begynnelsen på den første dagen."
Hun sa det samme hele tiden.
Jeg ble overbevist om at dette var en kallelse.
Jeg begynte å forske på stedene i drømmene mine.
Jeg sporet dem som en politimann. Jeg snakket med masse folk.
Og jeg fant noen greier.
Alt er her. Det var faktisk derfor jeg dro til Göbekli Tepe.
Men der…
Falt jeg ned i mørket.
Alt skjedde så fort. Hele gruppen ble fanget under vraket.
Jeg ventet på å dø uten luft.
Hun kom akkurat i siste øyeblikk. Hun ledet meg.
Jeg kom ut takket være henne. Datteren deres reddet meg.
Hva gjorde du etter det?
Jeg stoppet. De var allerede etter meg. Noe skjedde med meg hver dag.
Så jeg stengte meg inne her.
Jeg fant denne teksten da jeg var etter dem.
Den snakker om en dag de venter på, en profeti.
Kan jeg få se?
"Fødsel begynner med død. Vår siste dag er begynnelsen på den første dagen.
Og når tiden kommer, vil en ny tidsalder begynne med det første frøet.
Hun vil komme. Hun vil åpne døren til det ekte livet."
Aden.
Jeg har en siste ting å gjøre.
Jeg skal gjøre det ferdig, og så...
Ikke rør deg. Jeg er straks tilbake, okay?
FØDSEL BEGYNNER MED DØD
Du sa de er ute etter deg. Hvem er ute etter deg?
Jeg vet ikke. Dem! Jeg så egentlig aldri noen.
De viser ikke ansiktene sine. De har alltid tjenere og masker.
Og hvorfor er de etter deg?
Hvem er du?
Om du vil, kan dere fortsette der jeg slapp.
Jeg markerte de siste stedene jeg så datteren deres på dette kartet.
Dere kan kanskje bruke det.
Det var her.
-Er du sikker? -Så klart er jeg det.
Ozan.
Min sønn.
Så godt at du er her.
Vi må snakke. Du må høre på meg.
Det er aldri for sent.
Jeg vet ikke hvem som overbeviste deg, eller hvordan du havnet i dette, men...
Du kan fortsatt gi jenta tilbake.
Du kan starte om igjen.
Du har rett.
Jeg fortjener alt dette.
Men jeg ber deg, redd deg selv.
Frigjør deg selv. Frigjør deg selv, ellers ødelegger de deg!
De ødelegger…
Hvordan kan dette skje?
Du var død!
Jeg begravde deg med mine egne hender!
Alt jeg gjorde, gjorde jeg for deg.
Jeg gjorde det for å få deg tilbake.
Ozan!
Ikke…
Ozan…
Jeg...
Jeg er faren din...
Jeg er ikke din sønn.
Jeg hadde aldri en far.
Tekst: Mia Borgersen