ORIGINALNA NETFLIXOVA SERIJA
-G. Serdar… -Dušo moja.
Pomozite mi.
Vrijeme ne postoji.
G. Serdar.
Sve u svemiru događa se odjednom.
Pomozite mi.
Ne brini se.
Samo percipiramo stvari sekvencijalno, jer su nas tako učili.
Ipak, svaki naš izbor vodi novoj mogućnosti.
Na sve utječemo na bezvremenome mjestu, čak i ako toga nismo svjesni.
Još se možeš pokajati, Serdare, a to mijenja sve.
Spasit ću te, Cansu. Ne boj se.
Bit ćeš dobro.
ROĐENJE POČINJE SMRĆU
NAŠ POSLJEDNJI DAN POČETAK JE PRVOG DANA
Erhane.
Našao sam…
Halo, Serdare? Što si našao? Gdje si?
Serdare? Halo? Čuješ li me?
Halo?
Kad je ovo poslao?
Gdje je to?
Aden!
Dođi, kasnimo.
Aden, hajde.
Hajde. Puna si pijeska. Ustani.
Možeš leći.
Zatvori oči.
Kad sam bila mala,
majka i ja skupljale bismo češere.
Kao da se moli, uvijek bi rekla, "Ona će doći.
Neće stati dok se dan i noć ne spoje, a vatra i vode ne sjedine.
Njezina je duša strah. Njezina je duša nagrada."
Pitala sam je što radi.
Rekla je, "Pokušavam doseći vječnost, središte duše.
Ako je jednog dana zatrebaš,
nađi češer i misli na nju.
To će otvoriti tvoje istinsko oko,
i moći ćeš doći do nje."
No nisam ni pokušala.
Misliš li da doista to može?
Tvoja je kći vrlo posebna, Atiye.
Vrijeme nam je možda oduzelo neke moći,
no ona je potomak dvije loze.
Nema samo znanje uma,
poput nas, već i duše.
I ljudi koji su je oteli to znaju.
Zato je žele.
Onda ima smisla što mi se sad javlja.
Žele njezine moći, pa ona traži moju pomoć.
Moram doći do kćeri, smjesta.
Te poruke koje je poslala, sve nešto znače.
Nađimo Serdara.
Možda on zna.
Ne, ne možemo.
Izgorjeli češer, simbol, ritual…
Imaš mnogo novih informacija.
No ne želim ga ugroziti.
Što drugo možeš, Atiye?
Samo jednom.
Idemo razgovarati s njim.
Ići ću sama. Ne moraš sa mnom.
Skuhala sam čaj od mente. Smirit će te.
Hvala.
Sestra ti je došla iz daleka. Stani na trenutak. Razgovarajmo.
Samo tren.
Doista moraš toliko raditi?
Pa, to je stvar posla…
Da, ali ne govorim sad o tome.
Uvijek je ovako.
Godinama sam u inozemstvu. Nisi me ni jednom posjetio.
Cansu… Znaš da smo zauzeti. Znaš našu situaciju.
Znam.
Baš zato…
Stani malo i diši. Možda ti pomogne.
Dobro. Hajde, reci.
Ne okolišaj. Izgledam toliko loše?
Ne loše, ali…
Takav si! Napet…
Prisutan si, a um ti je uvijek negdje drugdje.
-Fališ nam. -Cansu.
Naravno da je drugdje. Mislim na kćer.
I bilo kakav trag koji vodi do nje.
I na Göbekli Tepe i drevna pisma!
Što? Da je prestanem tražiti?
Da, prestani. Odustani od kćeri. Jesam li to rekla? To si čuo?
Što onda? Nemam izbora, Cansu! Nemam!
Svatko drugi bi poludio! Mogu je samo tražiti!
Da je ne tražim, poludio bih!
Oprosti.
Naći ćemo je već jednom.
A tada ću stati i disati…
I družit ću se s obitelji.
Zaboravi sve što sam rekla…
Mislim…
Bila sam glupa.
Volimo te bez obzira na sve.
Mogu li ti ikako pomoći?
Zapravo, možeš.
Možeš li saznati gdje je ovo slikano?
To je lako. Prepusti to meni.
Što radiš ovdje?
Tražila sam Serdara.
-Tko si ti? -Stara prijateljica.
Nema ga danas.
Valjda je otišao.
Gdje ga mogu naći?
Ne znam. Nikad nisam vidio da izlazi.
Jučer je navratio neki mladić.
Zatvorili su se i razgovarali.
Dobar tek.
Nisam očekivao poziv.
I ja sam se iznenadila.
Oprosti što si morala doći meni. Samo sam sad slobodan.
Mislila sam da si vlasnik kad nisam vidjela druge goste.
Jedan mi je kuhar prišao u Pragu.
Bio je predan svom poslu. Htio je otvoriti vlastiti lokal.
Zamolio me da mu pomognem. I jesam.
Sad smo partneri.
On radi, ja zarađujem. Obojica dobivamo.
Pa, bravo, ako te usrećuje samo zarađivati.
Zar tako zvuči? Ne, ne, nije tako…
Recimo ovako, pomažem prijatelju da ostvari snove.
To nije tako loše.
I?
Čemu dugujem ovo zadovoljstvo?
Tražim tvog oca.
Ja ga ne tražim.
Ja… Doista ne znaš gdje je?
Kažu da mu je jedini posjetitelj mladić.
Hm.
Hvala što si me nazvala mladićem, no ne posjećujem ga.
Što će ti uopće Serdar?
Želim ga nešto pitati.
Hm.
Što bi ga pitala?
Što te briga, Ozane? Znaš li gdje je ili ne?
Ne, ne znam.
S obzirom da ga tražiš,
pokušavaš li otkriti njegove stare veze?
Kći me pokušava kontaktirati.
Samo Serdar može interpretirati njezine poruke.
Godinama ovo čekam. Ako znaš gdje je, reci mi, molim te.
Ne znam, ali…
Mislim da Serdar ništa ne zna.
Misliš li da bi još bio živ da zna?
Znači ne znaš?
Ne znam.
Dobro.
Tko je to?
Ozane?
Ozane, jesi to ti?
Tko god bio, otvori oči.
Otvori ih.
Moć, uspjeh…
Što god ti obećali, ne nasjedaj.
Poznaju te bolje nego ti sam.
Kažu da će te izliječiti, pa ti ukradu dušu.
Ne daj da te iskoriste. Bježi. Čuješ li me?
Hej! Čuješ li me? Hej!
Čekaj, nemoj ići! Slušaj me! Stani!
Stani…
ZEN KERAMIKA PORCULAN, RUČNI RAD, JEDINSTVEN
-Bok. Tražim g. Umuta. -Ja sam Umut.
-Oprostite, nisam ništa mislio. -Što želite?
-Pitati nešto, ako smijem. -Ne.
Čekajte, nismo dobro počeli.
-Tko ste vi? -Zovem se Erhan. Erhan Kurtiz.
Arheolog sam i profesor.
Da vidim neku ispravu.
O, ne to. Nešto sa sveučilišta.
Hajde.
Moramo razgovarati o nečemu vrlo važnom.
Molim vas.
Dobro, uđite.
Hajde, pitajte što trebate i idite.
Prijatelj s kojim istražujem nestao je.
Poslao mi je fotografiju ovog mjesta prije nestanka.
-Otad se nisam čuo s njim. -Čekajte.
-Mene krivite? -Ne. Samo tražim prijatelja.
Možda nešto znate.
Što će meni vaš prijatelj?
Što želite od mene? Odakle vam moje ime i adresa?
S interneta.
Gledajte, istražujemo Göbekli Tepe.
Možda nešto znate.
Što god tražite, što god želite, to nije ovdje.
Nemam veze s Göbekli Tepeom!
-Ostavite me na miru! -Nemate veze?
Dobro.
A što je ovo?
Umut Yazıcı.
KATASTROFA
Jedina preživjela osoba u ruševini.
Svi kažu da je to čudo. Je li to slučajnost?
Ne znam. Možda jest!
Ako ste završili s pitanjima, idite!
Rođenje počinje smrću.
I…
Posljednji dan…
Početak je prvog dana.
Preveli smo tu rečenicu s drevnog jezika.
Nitko drugi ne zna za nju.
Očito ste je već prije čuli.
Molim vas, to mi je vrlo važno.
Gledaj, Erhane…
Erhan, zar ne?
Dat ću ti savjet. Kloni se svega toga.
Sve napisano o Göbekli Tepeu je laž.
Portal je u nebo,
izgradili su ga izvanzemaljci, nadljudska bića… Laži!
Ljudi se rađaju, žive i umiru! To je sve!
-To su new age gluposti! -Vjeruješ li što govoriš?
Kvragu i ovo! Pitaj druge trgovce o meni!
Luda sam, u redu?
Kloni me se za svoje dobro! A sad, odjebi!
Hajde!
Nisi luda.
Vidi, dodala je ovo simbolu.
Nije li čudno?
Ima osam godina.
Još joj ne znam ni ime.
Mislim da ćeš je uskoro upoznati. Ozbiljno.
Napokon imamo tvoju punu podršku.
Naravno. Ne bih mogla drugačije.
Toliko sam očajna da sam razgovarala s Ozanom.
Kojim? Našim Ozanom?
I?
Što je rekao? Što se dogodilo?
Ništa se nije dogodilo. Razgovarali smo.
Ne javljaš se?
Ne, ne da mi se.
-Krijemo tajne jedna od druge? -Atik.
Zar smo tinejdžerke?
Ne krijemo.
Hajde, pjevaj. Očito imaš nekoga u životu.
Opet ti, zvučiš nadnaravno.
To je tvoje šesto čulo?
Da, to je moje šesto čulo.
Mobitel ti je naopačke, a odjevena si kao i jučer.
Blesice!
Dobro, nemoj mi reći!
Dobro ako se samo družite,
no ako si došla po svoju pravu ljubav,
boljelo bi me da je kriješ od mene.
Nema šanse. A i koju pravu ljubav?
Ne bih je znala naći.
Nemam nikoga.
Nema toga.
Nikad nisi ovdje.
A kad jesi, želim da sve bude kao nekad.
I bit će, zar ne?
Ovo je samo prilagodba nakon povratka iz inozemstva?
Nego, želim ti nešto reći.
Kad smo već kod toga kako je bilo…
Danas sam slučajno vidjela poruku na bratovu mobitelu.
Bila je od Serdara.
Mislim, rekli ste da ga ne viđate…
Ne kužim.
Čovječanstvo je najgora katastrofa koja je pogodila Zemlju.
Nasilje, mržnja, pohlepa, bijes,
rat, bol…
Sve ih je stvorilo čovječanstvo.
Čovjek nije odlučio zapaliti vatru života, nego uništiti život tom vatrom.
Čovječanstvo je okrenulo leđa svijetu i izazvalo krvoproliće.
Proširilo je mržnju poput virusa, umjesto ljubavi.
Zatrovalo je svoje oceane i vode u sebi.
Taj se val mržnje toliko proširio…
Da nije ubio samo njega…
Spremi se. Odlazimo.
Već i sva bića na planetu.
Čovječanstvo se predalo mračnoj mrlji na svojoj duši.
Halo?
A sad je prekasno za izlječenje.
Odsad moramo tražiti spas.
Dolazi tvoje vrijeme.
Pronađi se i učini što moraš.
Ne znam. Nekako je kontaktirala majku.
Taj postupak ionako više ne radi.
Ne možemo do novih podataka.
Gospodine, što ste rekli? Kako to mislite, otpušten?
A iz kojeg razloga?
Dosta izgovora. Znam koji je vaš problem.
Tko vam naređuje? Tko vuče konce?
Dobro, kako hoćete! Ne možete me spriječiti!
Sveučilište me otpustilo. Nisu naveli razlog.
Samo tako?
Da, mislim, dosta sam izostajao, no to im je samo izgovor, Atiye.
Slušaju zapovjedi.
Možda zato što se viđaš sa Serdarom?
Obećao si mi, Erhane.
Znamo da ga traže. Trebali smo ga ostaviti na miru.
Ne mogu ga pustiti.
Godinama je bio s njima. Važno je sve što saznamo od njega.
Bitne ste ti i tvoja kći.
Dobro, no nestao je sad kad ga najviše trebamo.
Nestao? Kako znaš da je nestao?
Naša mi kći šalje poruke. Nisam razumjela sve znakove.
Išla sam Serdaru po pomoć.
Čekaj. Kakve poruke? Reci mi sve, otpočetka.
Otišla sam u šumu, za znakovima.
Češeri su oblikovali isti simbol.
A u sredini je bilo oko.
Kakva šuma? Znamo li je? Opiši mi je.
Češer.
Jutros ga nije bilo.
I ovdje je nešto.
Evo ga!
To je taj simbol, s okom u sredini.
Bila mi je sumnjiva ta žena.
Koja žena?
OZAN: IDEM NA PUT.
NA NEKO VRIJEME. JAVIM SE KAD SE VRATIM.
Draga moja…
Mislim da si malo smušena.
Kako si znao?
Skuhala si si kavu, a daješ je meni. Uzmi je.
Izazvat će mi palpitacije.
Oprosti, tata. Smetena sam. Mislim, razmišljala sam o nečemu.
Tata…
Imam problema s razumijevanjem ljudi.
Cansu, ne bi li bilo bolje da o tome razgovaraš s majkom?
Mama i ja nemamo takvu vezu.
Uspostavi je.
Prekasno je, tata.
U redu je. Razumijem je.
Nema veze.
Tada sam bila samo beba koja joj je ostala u naručju.
A i ona se trudi.
No to je to. To je sve.
Ne navaljujmo.
Svejedno, reci mi. Slušam.
Trudim se podići komunikaciju s ljudima na drugu razinu,
ili je poboljšati, no to nije dovoljno.
Svi žele više.
Bravo! Prokužila si što je bit kod ljudi.
Dobro, no i ja možda imam tajne.
Ili, ne znam, možda ima ljudi koje
moram razumjeti prije negoli napravim korak.
Ne mogu sve usrećiti!
Cansu, bolje je ne zabrinjavati se previše tim tajnama.
Jesi li siguran?
O nekim stvarima previše razmišljamo.
To nas bez razloga preplavi. Za to nema potrebe, dušo.
Ne drži ništa u sebi zbog drugih.
Te tajne ne smiju stati na put tvom životu i snovima.
Isprva će biti ljuti,
neće shvaćati, no ako te doista vole,
na kraju će razumjeti.
Zar ne?
Doista tako misliš?
Pogledaj nas.
Tajio sam ti veliku tajnu.
No jači smo nego ikad, zar ne?
Falile su mi tvoje životne pouke.
-Stvarno? -Stvarno.
Proputovala si svijet, posjetila svaku zemlju,
a nisi našla životne pouke?
Ne.
Dobro. Sad si napokon shvatila gdje trebaš živjeti, zar ne?
Ha?
Nego, idem ispraviti stvari.
Dobro. Idi, dušo.
Nemoj se uzrujavati!
Je li mentalno bolesna samo zato što je malo nestabilna?
Evo nas. Ne, naravno, no vrlo je agresivna.
Izbacila me vrišteći. Zasigurno nije normalna.
Možda se prestrašila. Svašta je proživjela.
I, kako ćemo ući?
-Nije ti otac imao zaštitarsku tvrtku? -Računaš na mene?
Uvijek računam na tebe.
Bravo!
Provjeri sve. Knjige, bilježnice, donesi mi što nađeš.
-Erhane. -Da?
Moraš ovo vidjeti.
VELIKO OTKRIĆE
Što je sve to?
Opsjednuta je Göbeklijem.
PRESTANAK ISKAPANJA
I urokljivim okom.
Poput naše kćeri. Opsjednuta je očima.
Taj simbol potječe iz Babilona.
Koristi se za zaštitu od loših energija.
Tko je tu?
Tko si ti?
Najprije dođeš po danu, a sad i provaljuješ?
Koji vrag?
Čekaj malo. Smiri se. Istina je sve što sam rekao.
Nisam ti lagao.
Znači danju si arheolog, a noću provalnik?
Nisam imao izbora, nisi mi ništa odgovorila.
Uopće nisi razumio.
Nisam to učinila!
Rekla sam ti da odjebeš odavde!
Volio bih da imamo drugu opciju, Umut.
Zdravo, ja sam Atiye.
Kći nam je oteta prije osam godina.
I sad mi prvi put šalje poruke.
I crta iste oči kao i ti.
Kći nas upućuje na tebe. Pomozi nam, molim te.
Jesi li je vidjela?
Možeš li mi je opisati?
Samo u snovima.
Lijepa je. Oči su joj različitih boja.
Jedno oko je žuto,
a drugo plavo.
Da, gdje si je vidjela?
Bila je i u mojim snovima.
Svaki put bi rekla isto.
"Rođenje počinje smrću. Posljednji dan početak je prvog."
Stalno je to ponavljala.
Postala sam uvjerena da je to poziv.
Počela sam u snu istraživati mjesta s vašom kćeri.
Tragala sam poput policajca. Razgovarala s mnogima.
I našla sam neke stvari.
Sve je tu.
Zapravo, zato sam išla u Göbekli Tepe.
No ondje…
Pala sam u tamu.
Sve se zbilo iznenada.
Cijela naša grupa ostala je pod ruševinama.
Nije bilo zraka, htjela sam umrijeti.
Pojavila se u zadnji čas.
Vodila me.
Izašla sam zahvaljujući njoj.
Vaša me kći spasila.
Što si zatim učinila?
Zatim? Što sam mogla? Prestala sam.
Već su me progonili. Nešto mi se događalo svaki dan.
Zatvorila sam se. Što sam mogla?
Našla sam ovaj tekst dok sam im bila na tragu.
Govori o danu koji čekaju, proročanstvu.
Mogu li vidjeti?
"Rođenje počinje smrću.
Naš posljednji dan početak je prvog dana.
A kad dođe vrijeme, novo doba započet će prvim sjemenom.
Ona će doći.
Otvorit će vrata pravog života."
Aden.
Moram još nešto učiniti.
Završit ću, a zatim…
Ne miči se. Odmah se vraćam, u redu?
ROĐENJE POČINJE SMRĆU
Kažeš da te progone. Tko te progoni?
Ne znam. Oni!
Nisam zapravo nikoga vidjela.
Ne pokazuju lica. Uvijek imaju sluge i maske.
A zašto te gone?
Tebe…
Tko si ti?
Ako želite, možete nastaviti gdje sam ja stala.
Na karti sam označila zadnja mjesta gdje sam vidjela vašu kćer.
Možda bude korisna.
Bilo je to tu.
-Sigurna si? -Naravno.
Ozane.
Sine moj.
Drago je da si tu.
Moramo razgovarati. Slušaj me.
Nikad nije prekasno.
Ne znam tko te uvjerio, ni kako si upao u ovo, no ipak…
Još možeš vratiti tu djevojku.
Možeš početi iznova.
Imaš pravo.
Sve sam ovo zaslužio.
Ali preklinjem te, spasi se.
Oslobodi se.
Spasi se ili će te uništiti!
Uništit će…
Kako je ovo moguće? Ti…
Bila si mrtva!
Pokopao sam te vlastitim rukama!
Sve što sam učinio, učinio sam zbog tebe.
Učinio sam sve to da te vratim.
Ozane!
Nemoj…
Ozane…
Ja…
Ja sam ti otac…
Ja nisam tvoj sin.
Nikad nisam imao oca.
Prijevod titlova: Janko P.