PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Pane Serdare… - Moje drahá.
Pomozte mi.
Něco jako čas neexistuje.
Pane Serdare.
Všechno ve vesmíru se děje současně.
Pomozte mi.
Žádný strach.
My ale vnímáme věci po částech, protože tak nás to učili.
Přitom každá naše volba vede k nové možnosti.
Ovlivňujeme všechno v místě bez času, i když si to neuvědomujeme.
Můžeš se kát, Serdare, a tím se všechno změní.
Neboj, Cansu. Zachráním tě.
Budeš v pořádku.
ZROZENÍ ZAČÍNÁ SMRTÍ
NÁŠ POSLEDNÍ DEN JE ZAČÁTKEM PRVNÍHO DNE
Erhane?
Našel jsem…
Haló, Serdare? Co jsi našel? Kde jsi?
Serdare? Haló? Slyšíš mě?
Haló?
Kdy tohle poslal?
Co je to za místo?
Aden!
Máme zpoždění.
Jdeme, Aden.
Jsi celá od písku. Stoupni si.
Můžeš si lehnout.
Zavři oči.
Když jsem byla malá,
chodily jsme s matkou na šišky.
Říkala, jako kdyby se modlila: „Ona přijde.
Nezastaví se, dokud se nespojí den a noc, oheň a voda.
Její duše je strach. Její duše je odměna.“
Zeptala jsem se jí, co dělá.
A ona řekla: „Snažím se dosáhnout věčnosti, středu duše.
Pokud ji budeš jednou potřebovat,
najdi borovicovou šišku a mysli na ni.
Tak se otevře tvoje pravé oko
a budeš se s ní moci spojit.“
Nikdy jsem to nezkusila.
Myslíš, že to vážně dokáže?
Tvoje dcera je výjimečná, Atiye.
Čas nám možná vzal část našich schopností,
ale ona je potomkem dvou linií.
Nemá jen vědomosti mysli,
jako my, ale i duše.
Ví to i ti, co ji unesli.
Proto po ní jdou.
Proto se teď snaží se mnou spojit.
Chtějí získat její síly, a proto mě prosí o pomoc.
Potřebuju se k ní dostat. A hned.
Všechny ty zprávy od ní něco znamenají.
Najděme Serdara.
Možná bude vědět.
To nemůžeme.
Ohořelá šiška, symbol, rituál…
Máš spoustu nových informací.
Nechci ho vystavit nebezpečí.
Co jiného ti zbývá?
Jen jednou.
Zajdeme si s ním promluvit.
Půjdu sama. Ty chodit nemusíš.
Nesu mátový čaj na uklidnění.
Díky.
Tvoje sestra jela takovou dálku. Co si dát na chvíli pauzu?
Vteřinu.
Vážně musíš tolik pracovat?
Tohle je do práce…
Nemyslím jen teď.
Takhle je to pořád.
V zahraničí jsem byla roky. Ani jednou jsi mě nenavštívil.
Cansu… Ty přece znáš naši situaci.
Znám.
A právě proto…
Měl by ses zastavit a nadechnout. Prospěje ti to.
Tak fajn. Povídej.
Upřímně, vážně vypadám tak špatně?
Ne špatně, jen…
Jsi takový napjatý…
Jsi s námi, ale myslí jsi někde jinde.
- Chybíš nám. - Cansu.
A ty se divíš? Myslím na svou dceru,
na stopy, co by nás k ní dovedly,
na Göbekli Tepe a starověké abecedy!
Co mám dělat? Přestat ji hledat?
Copak říkám, abys to vzdal? Abys přestal dceru hledat?
Tak co? Nemám na výběr, Cansu! Nemám!
Kdokoliv jiný by se zbláznil. Můžu jediné, hledat ji!
Když ji nebudu hledat, zešílím!
Promiň.
Jednou ji najdeme.
Tehdy se nadechnu a budu…
trávit čas s mou rodinou.
Zapomeň, co jsem řekla. Já…
Víš…
Byla jsem idiot.
Máme tě moc rádi.
Můžu ti s něčím pomoct?
Vlastně můžeš.
Můžeš zjistit, odkud je tahle fotka?
Jasně. To bude brnkačka.
Koho hledáte?
Hledala jsem Serdara.
- Kdo jste? - Stará známá.
Dnes jsem ho neviděl.
Asi odešel.
A kde ho najdu?
Nevím. Nikdy předtím ven nešel.
Včera se tady zastavil nějaký mladý muž.
Zamkli se a povídali si.
Bon appétit.
Nečekal jsem, že zavoláš.
I mě to překvapilo.
Promiň, že jsi musela sem, ale jindy volno nemám.
Myslela jsem, že jsi majitel, když jsem neviděla jiné zákazníky.
Jednou v Praze za mnou přišel kuchař.
Byl oddaný své práci. Chtěl si otevřít vlastní podnik.
Požádal mě o pomoc a vyhověl jsem mu.
Teď jsme partneři.
On pracuje a já vydělávám. Vyhráli jsme oba.
Pokud ti ke štěstí stačí jen vydělávat peníze.
Takhle to zní? Ale tak to není…
Jen se snažím příteli pomoci splnit jeho sny.
Nic špatného.
Takže?
Čemu vděčím za to potěšení?
Hledám tvého otce.
Já ne.
Vážně si myslíš, že vím, kde je?
Prý ho navštěvuje jen nějaký mladý muž.
Hm.
Tím mladým mužem mi lichotíš, ale nechodím za ním.
K čemu Serdara vůbec potřebuješ?
Chci se ho zeptat na pár věcí.
Hm.
A na co přesně?
Co se staráš, Ozane? Víš, kde je nebo ne?
Ne, nevím.
Chceš s ním mluvit osobně
a zeptat se ho na staré konexe?
Moje dcera se snaží se mnou spojit.
A jen Serdar dokáže v těch zprávách najít smysl.
Na tohle čekám roky. Pokud víš, kde je, řekni mi to, prosím.
Nevím to, ale…
Serdar podle mě nic neví.
Myslíš, že by byl jinak ještě naživu?
Takže nevíš?
Nevím.
Fajn.
Kdo je tam?
Ozane?
Ozane, jsi to ty?
Ať jste kdokoliv, otevřete oči.
Otevřete je.
Moc, úspěch…
Cokoliv vám slíbili, nevěřte jim.
Znají vás lépe, než vy sami.
Slibují uzdravení, ale ukradnou vám duši.
Nenechte se zneužít. Zmizte odtud.
Hej! Slyšíte mě? Hej!
Počkejte, nechoďte! Poslouchejte mě! Stůjte!
Stůjte…
ZEN KERAMIKA PORCELÁN, UNIKÁTNÍ RUČNÍ PRÁCE
- Hledám pana Umuta. - Já jsem Umut.
- Promiňte, to mě nenapadlo. - Co chcete?
- Položit vám pár otázek. - Ne.
Počkejte, vykročili jsme špatnou nohou.
- Kdo jste? - Jmenuju se Erhan Kurtiz.
Jsem archeolog a taky akademik.
Chci vidět průkaz.
To je k ničemu. Univerzitní průkaz.
No tak.
Potřebuju s vámi mluvit o něčem důležitém.
Prosím.
Pojďte dovnitř.
Tak se ptejte, ať už můžete jít.
Dělám na výzkumu s přítelem a ten se ztratil.
Poslední zpráva od něj byla fotka tohohle místa.
- Od té doby o něm nevím. - Počkat.
- Obviňujete mě? - Ne. Jen hledám přítele.
Možná něco víte.
Co bych dělala s vaším přítelem?
Co ode mě chcete? Jak jste mě našel?
Na internetu.
Pracujeme na výzkumu Göbekli Tepe.
Možná něco víte.
Podívejte, ať už hledáte cokoliv, tady to není.
S Göbekli Tepe nemám nic společného!
- Nechte mě být! - Nemáte s tím nic společného?
Fajn.
Tak co je tohle?
Jste Umut Yaziciová.
POHROMA V GÖBEKLI TEPE
Jste jediná, kdo to přežil.
Podle všech je to zázrak. Je tohle jen náhoda?
Nevím. Možná je!
Pokud jste skončil, můžete jít?
Zrození začíná smrtí.
A…
náš poslední den…
je začátkem prvního dne.
Tu větu jsme přeložili ze starověkého jazyka.
Nikdo jiný o ní neví.
Ale vy jste ji už očividně slyšela.
Prosím, je to pro mě důležité.
Podívejte, Erhane…
Erhan, že?
Dám vám radu. Držte se od toho dál.
Všechno napsané o Göbekli Tepe je lež.
Brána do nebe.
Dílo mimozemšťanů. Superlidí. Samé lži!
Lidi se narodí, žijí a umřou. Na jiném nezáleží!
- Jsou to výmysly, rozumíte? - Vy tomu věříte?
Zeptejte se na mě ostatních majitelů obchodů.
Jsem šílená!
Raději se ode mě držte dál! A teď zmizte!
Běžte!
Nejste šílená.
Tohle k tomu symbolu přidala.
Není to zvláštní?
Má osm let.
A ani neznám její jméno.
Myslím, že se s ní brzy setkáš. Vážně.
Konečně máme tvoji plnou podporu.
Jasně. Jinak by to ani nešlo.
Ze zoufalství jsem dnes mluvila s Ozanem.
S naším Ozanem?
A?
Co říkal? Co se stalo?
Nic se nestalo. Jen mluvil.
OZAN
Nezvedneš to?
Ne, nemám náladu.
- Máme před sebou tajemství? - Atik.
Jsme malé holky?
Ne, nemáme.
Tak povídej. Cítím, že někoho máš.
Už zase zníš jako z jiného světa.
Tvůj šestý smysl, drahá?
Přesně tak, drahá.
Telefon otočený displejem dolů, včerejší oblečení.
Trdlo!
Fajn, tak mi to neříkej.
Klidně se jen bav,
ale jestli ses vrátila kvůli pravé lásce,
mrzelo by mě, kdybys mi to tajila.
To ne. Jaká pravá láska?
Tu nikdy nenajdu.
Taková neexistuje.
Nikoho nemám.
Nikdy tady nejsi.
A když jo, chci, aby to bylo jako dřív.
Bude to tak, že?
Jen si ještě zvykáš po návratu z ciziny.
Mimochodem, chci ti něco říct.
Když už o všem mluvíme…
Omylem jsem dnes viděla zprávu na bratrově telefonu.
Byla od Serdara.
Říkala jsi, že se s ním nevídáš…
Nechápu to.
Lidstvo je největší katastrofa, která se na Zemi stala.
Násilí, zášť, chamtivost, zloba,
válka, bolest…
To všechno je dílem lidstva.
Člověk nezažehává oheň života, namísto toho ničí tím ohněm život.
Lidstvo se otočilo ke světu zády a způsobilo samo sobě krveprolití.
Vzduchem začalo šířit jako virus nenávist namísto lásky.
Otrávilo oceány i ostatní vodstva.
Tato vlna nenávisti se rozšířila natolik,
že zabíjí nejen sebe…
Připrav se. Odcházíme.
…ale všechny živé bytosti na světě.
Lidstvo se vzdalo temnému bodu ve své duši.
Haló?
A teď už je na uzdravení příliš pozdě.
Odteď musíme hledat spásu.
Tvůj čas se blíží.
Najdi se a udělej, co máš.
Nevím. Nějak se spojila s matkou.
Ta procedura už stejně nefunguje.
Víc informací nezískáme.
Co to říkáte, pane? Dostal jsem výpověď?
A z jakého důvodu?
Ty výmluvy si nechte. Vím, v čem je problém.
Kdo vám to nařídil? Kdo tah za provázky?
Dělejte si, co chcete. Mě nezastavíte!
Vyhodili mě z univerzity, aniž by řekli důvod.
Jen tak?
Poslední dobou jsem trochu chyběl, ale to je pro ně jen výmluva, Atiye.
Poslouchají příkazy.
Mohlo by to být tím, že se vídáš se Serdarem?
Něco jsi mi slíbil, Erhane.
Víme, že po něm jdou. Chtěli jsme ho nechat být.
Nemůžu ho nechat jít.
Pracoval s nimi roky. Každá stopa od něj je důležitá.
jde o tebe a naši dceru.
Dobře, ale ztratil se, když jsme ho potřebovali nejvíc.
Ztratil se? Jak víš, že se ztratil?
Dcera nám posílá zprávy, ale všem znamením nerozumím.
Chtěla jsem od Serdara pomoc.
Počkat. Jaké zprávy? Pověz mi všechno od začátku.
Sledovala jsem stopy do lesa.
Byl tam ten stejný symbol z šišek.
A uprostřed bylo oko.
Co to bylo za les? Dokážeš mi ho popsat?
Borovicová šiška.
Ráno tam nebyla.
A tady je taky něco.
To je on!
Ten stejný symbol s okem uprostřed.
Věděl jsem, že ta žena něco ví.
Jaká žena?
OZAN JEDU NA VÝLET.
VŠECHNO TI POVÍM, AŽ SE VRÁTÍM.
Drahoušku…
Přijdeš mi trochu omámená.
Jak jsi to poznal?
Udělala sis kávu a dala jsi ji mně. Vezmi si ji.
Mně by z ní bušilo srdce.
Promiň, tati. Nevnímala jsem. Myslela jsem na něco jiného.
Tati…
Mám problém rozumět lidem.
Cansu, nebylo by lepší promluvit si o takových věcech s mámou?
Nikdy jsme neměly takový vztah.
Udělejte si ho.
Už je pozdě, tati.
Ale nevadí. Chápu ji.
V pohodě.
Byla jsem dítě, které ji nechali v náručí.
Dělala, co mohla.
Ale to je všechno.
Netlačila bych na to.
Tak povídej. Poslouchám.
Snažím se posunout moji komunikaci s lidmi o úroveň výš,
ale nikomu to nestačí.
Všichni chtějí víc.
Výborně! Právě jsi přišla na kloub lidem.
Dobře, ale i já můžu mít tajemství.
Nebo potřebuju o někom přemýšlet
a pochopit ho, než udělám krok.
Nemůžu se zavděčit všem!
Cansu, moc se s těmi tajemstvími netrap.
Víš to jistě?
Nad některými věcmi příliš přemýšlíme.
Zbytečně se trápíme. Není to potřeba, drahoušku.
Nic v sobě kvůli nikomu nedrž.
Ta tajemství by neměla stát v cestě tvému životu a snům.
Nejdřív budou naštvaní.
Budou mít potíže tě pochopit, ale jestli tě opravdu milují,
tak to nakonec pochopí.
Dobře?
Vážně si to myslíš?
Podívej na nás.
Tajil jsem před tebou velké tajemství.
Ale jsme silní jako nikdy, no ne?
Tvoje životní lekce mi chyběly.
- Vážně? - Vážně.
Procestovala jsi svět, navštívila každou zemi,
ale nenašla jsi životní lekce?
Ne.
Dobře. Tak jsi konečně pochopila, kde bys měla žít.
Hm?
No nic, půjdu napravit pár věcí.
Jen běž, drahoušku.
Nebuď na sebe moc přísná!
Musí být duševně nemocná jen proto, že byla trochu labilní?
Tady to je. Byla hrozně agresivní.
S křikem mě vykopla. Určitě není normální.
Možná se jen bála. Má toho hodně za sebou.
Jak se dostaneme dovnitř?
- Neměl táta bezpečnostní firmu? - Takže spoléháš na mě?
Vždycky se na tebe spoléhám.
Výborně!
Všechno projdi. Knihy, zápisníky.
- Erhane. - Ano?
Tohle musíš vidět.
OBJEV V GÖBEKLI TEPE
Co to je?
Je Göbekli Tepe posedlá.
PŘERUŠENÍ VYKOPÁVEK V GÖBEKLI TEPE
Všude je to ďábelské oko.
Je tím posedlá jako naše dcera.
Tenhle symbol vznikl v Babylóu.
Má chránit před špatnými energiemi.
Kdo je tam?
Kdo sakra jste?
Přijdete sem přes den a teď se sem vloupete?
Co to znamená?
Počkejte. Uklidněte se. Všechno je to pravda.
Nelhal jsem vám.
Přes den jste archeolog a v noci zloděj?
Nedala jste mi na výběr. Neodpověděla jste mi na otázky.
Vůbec jste to nepochopil.
To jsem neudělala!
Řekla jsem, ať vypadnete!
Kéž bysme mohli jinak, Umut.
Umut, jsem Atiye.
Naši dceru před osmi lety unesli
a teď mi poprvé posílá zprávy.
Maluje stejné oči jako vy.
Ukazuje na vás. Prosím, pomozte nám.
Viděla jste ji někdy?
Můžete mi ji popsat?
Viděla jsem ji ve snech.
Je krásná. Její oči mají rozdílnou barvu.
Jedno je žluté
a druhé modré.
Ano. Kde jste ji viděla?
Byla i v mých snech.
Pořád opakovala to samé.
„Zrození začíná smrtí. Náš poslední den je začátkem prvního dne.“
Opakovala to pořád dokola.
Začala jsem věřit, že mě volá.
Hledala jsem místa ze snů s vaší dcerou.
Vystopovala jsem je a mluvila jsem se spoustou lidí.
Něco jsem zjistila.
Všechno je to tady.
Kvůli tomu jsem jela do Göbekli Tepe.
Ale tam…
jsem spadla do temnoty.
Všechno se stalo tak náhle.
Celá naše skupina uvízla pod troskami.
Neměla jsem vzduch. Čekala jsem na smrt.
Přišla v poslední minutě.
Vedla mě.
Díky ní jsem se dostala ven.
Vaše dcera mě zachránila.
A co jste udělala potom?
Co jsem mohla dělat? Přestala jsem.
Šli po mně. Každý den se mi něco dělo.
Proto jsem se tady zavřela.
Když jsem po nich šla, objevila jsem tenhle text.
Mluví o dnu, na který čekají. Proroctví.
Můžu se podívat?
„Zrození začíná smrtí.
Náš poslední den je začátkem prvního dne.
Až přijde čas, začne nová doba prvním semenem.
Přijde ona.
Otevře dveře do skutečného života.“
Aden?
Ještě musím udělat poslední věc.
Dokončím ji a pak…
Nehýbej se. Hned jsem zpátky.
ZROZENÍ ZAČÍNÁ SMRTÍ
Říkala jste, že po vás jdou. Kdo?
Nevím. Oni!
Nikdy jsem nikoho neviděla.
Neukazují obličeje. Mají masky a služebníky.
A proč šli po vás?
Vy…
Kdo jste?
Pokud chcete, můžete pokračovat, kde jsem skončila.
V mapě jsem zaznačila místa, kde jsem vaši dceru naposled viděla.
Možná to pomůže.
Byla tady.
- Víte to jistě? - No samozřejmě.
Ozane.
Můj syne.
Synku.
Tak rád tě vidím.
Musíme si promluvit. Poslouchej mě.
Nikdy není pozdě.
Nevím, kdo tě přesvědčil, nebo kdo tě do tohohle zatáhl, ale…
Pořád můžeš to děvče vrátit.
Můžeš začít od začátku.
Máš pravdu.
Všechno si to zasloužím.
Ale prosím, zachraň se.
Osvoboď se.
Osvoboď se, nebo tě zničí!
Zničí tě…
Jak je to možné? Ty…
Byla jsi mrtvá!
Vlastníma rukama jsem tě pohřbil!
Všechno, co jsem udělal, jsem udělal pro tebe.
Abych tě přivedl zpátky.
Ozane!
Ne…
Ozane…
Já…
Jsem tvůj otec…
Nejsem tvůj syn.
Nikdy jsem otce neměl.
Překlad titulků: Michaela Šimonková Filipová